Poděkování

„Tato knížka vznikla za významné finanční podpory

MUDr. Radima Bužgy a jeho společnosti Gastro – Med s. r. o. MUDr. Vlastimila Škuty, privátního ostravského gynekologa. Děkuji Dr.Václavu Budínskému za názor a dodání odvahy.

Děkuji kamarádovi Vladimíru Schestagovi za spolupráci na básních „Co člověk, to názor“ a „Prkenko“.

Lyrika,provokace a hnusRené Racek Matlášek

Z českého originálu

Lyrika,provokace a hnusOdpovědná redaktorka Jana Pátková

Grafická úprava Jana PátkováVydalo nakladatelství: Pátková Anna – Santini 28. 11. 2015eknihysantini.cz

Vydání první

ISBN 978-80-88014-52-2 (pdf)ISBN 978-80-88014-54-6 (epub)ISBN 978-80-88014-53-9 (mobi)

Verše

Jsou verše, co lidé dle nálady čtou si ať deprese kypí, či dochází žalu dech jsou verše, co hladí a jiné, co rdousí a na ty je třeba mít žaludek

Zima v Bělé

Pod sněhem se stromy krčí

i ten potok rázem zmlk

z ledu tiše větev trčí tlapy otisk pes, či vlk

Osiřelé hnízdo čápů, odletěli, já to chápu kdyby zkusil teď a tady hledat žáby – umře hlady

Člověku by jak se říká k ústům slova přimrzla letos zima nenaříká, že si ani nevrzla.

Špatný karty

V životě jsem nelez na Mont Blanc ani na jinačí ledem krytou horu přesto ňák jsem zvyklý hrát vabank a dobrá karta nejde jako na potvoruTrumfy v srdcích, chceš harašit hláškou štěstí tvé je nocleh vedle skunka, když místo krále ti baba za přepážkou

v bance do ruk vrazí kulovýho junka

Přesto stále líbám ženu na rty přesto dál se o své štestí biju, nezoufám si, že mi nejdou karty, šťastný jsem, že jsem, že prostě žiju.

Přes hubu

Slovem mě haníš a tak si haň tím nemůžeš zviklat mé štestí lásky a citu mám plnou dlaň a nedám ti přes hubu pěstí

Ruku dát v pěst, to nezbude než zničit to, co bylo v dlani i když teď tvrdíš ukrutnou lež já nedám ti přes hubu za ni

Proč každičká blbost tě rozčílí, že nabitou zbraň bys hned tasil snad, že tě to po léta učili Gustav, či Miloš, či VasilNač pitomě probendit každičký čas, to nemůže stát za to přeci, ten, co máme než jednou vezme nás ďas a shnijem, či spálí nás v peci.

Jarní píseň

Slunce trošku začlo hřát i když led si stále dobře vede jarní píseň zpívat nedovede, je tak krásné mít Tě rád!

To se lehce může stát, že se zase změním v neposedu jako kočka v náruči Ti předu, krásné je Tě milovat!Jarní tóny slyším hrát, třebaže je kolem spousta sněhu, tolik potřebuji Tvoji něhu! Tolik bych chtěl, aby začlo tát!Prosím odpusť, že chci znát kampak od nás všechny stezky vedou a kam vůbec všechny vlaky jedou, jarní píseň cítím vát.

Buď tady!

Tolik je mně Tvého citu i s večerem i za úsvitu, či v jiné denní době, tak málo je v lidech prosté víry

to raději věří na upíry

a já prostě věřím Tobě

Když jsi se chtěla stát mou ženou duši tak čistou, nezkaženou stále ji v Tobě vidím

já jsem se tehdy stal Tvým mužem a trní měl víc, než mívá růže dodnes se trochu stydím

Jsi ochotná jít se mnou vstříc všem loužím mám pocit, že si Tě nezasloužím a hrůzu, že Tě ztratím

nic by mě tolik nezasáhlo jako by na mě peklo sáhlo, prosím, buď tady až se vrátím.

Carpe diem

Vždycky jsem rád chodil proti větru ba vyskočil ze čtyř kilometrů a na lodi býval jsem zadák kdo v něčem podobném jako já lítá tomu už svítá, ta nervozita jestli se v pravý čas otevře padákJsem pěknej prevít a naplno žiju a nadávám sprostě a kouřím a piju a v uších mi zní: „carpe diem!“