Andrew Hall

Copyright© 2000 by Andrew Hall

Copyright© 2013 for the Czech edition by Stanislav Plášil – nakladatelství VIKING

Copyright© 2013 Cover by qelb

Všechna práva vyhrazena. Žádnou část této knihy není dovoleno použít nebo jakýmkoli způsobem reprodukovat bez souhlasu autora či nakladatele.

ISBN: 978-80-7482-092-2 (ePUB)

ISBN: 978-80-7482-093-9 (MOBI)

ISBN: 978-80-7482-094-6 (PDF na CD)

Předmluva

Dračí vášeň

I

II

III

IV

V

VI

VII

VIII

IX

X

XI

XII

XIII

XIV

XV

XVI

XVII

XVIII

XIX

XX

XXI

XXII

XXIII

XXIV

Válka zombií

1.

OHNIVÝ MUŽ

I.

II.

III.

IV.

V.

VI.

VII.

VIII.

2.

EL DIABLO

IX.

X.

XI.

XII.

XIII.

XIV.

XV.

XVI.

XVII.

XVIII.

XIX.

XX.

XXI.

XXII.

3.

REALITA

XXIII.

XXIV.

XXV.

XXVI.

XXVII.

XXVIII.

XXIX.

XXX.

XXXI.

Maso

I

II

III

IV

V

VI

VII

VIII

IX

X

XI

XII

XIII

XIV

XV

XVI

XVII

XVIII

XIX

XX

XXI

XXII

XXIII

XXIV

Další knihy nakladatelství VIKING

Edice CONAN

Edice Učte se anglicky s vtipem

Edice Borgentown – město hrůzy

Ostatní

Slovo nakladatele k NEPLATÍCÍMU čtenáři

Andrew Hall

Předmluva

Dračí vášeň

V roce 1485, krátce po bitvě u Bosworthu, v níž zahynul Richard III. a k moci se dostali Tudorovci, povýšil nový panovník Jindřich VII. do šlechtického stavu Johna Parsleye a daroval mu panství Hawkshill, pár vesnic s malou tvrzí na severu země nedaleko skotských hranic. John Parsley a jeho potomci přeměnili tvrz na kamenný hrad, postupně však ztratili spojení s královským dvorem a stali se typickou zchudlou anglickou venkovskou šlechtou profitující z nájmů, lovu a občasných loupeží.

V roce 1932 bylo už sídlo Parsleyů značně zchátralé a skrz naskrz zadlužené. Z celého rodu zbyl už jen stařičký 92letý hrabě William, upoutaný na kolečkové křeslo a nekomunikující s okolím, a jeho rozvedený, rozmařilý syn Geoffrey, který utrácel zbytky rodinného jmění s lehkými ženštinami v Londýně a při dostihových sázkách. Jako dar z nebe se mu jevila nabídka amerického milionáře Richarda Creaseye, který chtěl hrad rozebrat na kusy, převézt do USA a tam si ho postavit jako své letní sídlo.

Tato transakce se nakonec také uskutečnila, zřejmě přes odpor stařičkého hraběte, který při konečném podpisu smlouvy ze zlosti nabyl na krátký čas jasného vědomí a také řeči a svého syna proklel. Nejasná kletba dále odsuzovala k věčnému zatracení a neštěstí všechny, kdo budou s hradem dále disponovat, žít v něm a vůbec. Po vyslovení kletby hrabě William z rozčilení skonal.

Jeho syn se z nabytých peněz dlouho neradoval, neboť zhruba za rok, zrovna v den, kdy byl poslední kámen Hawkshillu naložen na zaoceánský parník, byl nalezen zardoušený v jedné z londýnských uliček. Jeho smrt nebyla nikdy vysvětlena, nenašly se také žádné peníze, které zbyly z prodeje rodinného sídla. Rod Parsleyů tak vymřel.

Richard Creasey, který Hawkshill koupil, převezl do USA a tam ho znovu postavil na okraji malého městečka Borgentown, byl typickým příkladem amerického milionáře, který se vypracoval z poslíčka až na majitele jedné z největších průmyslových korporací, Creasey Int. Ltd. Firma začínala výrobou psích sucharů, později rozšířila svou působnost do celého potravinářského průmyslu a rozhodujícím momentem jejího grandiózního rozmachu bylo získání dodávek konzervovaných potravin pro americkou armádu. Sám Creasey byl tvrdý a nelítostný podnikatel, proslulý nemilosrdnou likvidací svých konkurentů i nekompromisními postoji vůči požadavkům svých zaměstnanců. K stáru se však poněkud změnil a snad z výčitek svědomí věnoval značné sumy na různé dobročinné účely. Městečku Borgentown, které se mezitím značně rozrostlo, také přenechal své letní sídlo, kam ostatně příliš často nejezdil.

Město si s hradem víceméně nevědělo rady. Nejdřív v něm bylo provinční muzeum, pak bylo rozhodnuto, že z něj udělají školu. Následkem toho hrad prošel rozsáhlou přestavbou, která podstatně změnila jeho vzhled a udělala z gotické stavby ošklivou, nesourodou budovu, v níž ve své původní podobě zůstala jen hodovní síň (nese Creaseyovo jméno), jíž se nyní používá jako aula k různým shromážděním, školním představením a diskotékám, a věž, v níž ředitelství školy zřídilo amatérskou hvězdárnu.

I

Venku u branky se ozvalo dlouhé, netrpělivé vyzvánění.

Meghan Crossová odhodila kartáč na vlasy na chromovaný koupelnový stolek a netrpělivě se naposledy zadívala na odraz, který jí vracelo zrcadlo.

Dnes k ní bylo mimořádně milosrdné. Naštěstí neodhalovalo žádné skryté vady na kráse a celkově skýtalo obraz nymfy s polodlouhými měděnými vlasy a daleko od sebe posazenýma očima barvy jarní trávy.

Meghan spokojeně luskla prsty, popadla ve spěchu školní batůžek a vyřítila se z koupelny vstříc mrazivému lednovému jitru.

Cestou hádala, kdo si dnes pospíší, aby jí první popřál k jejím čerstvým sedmnáctinám.

Noel, nebo Jason?

Její rodiče tak učinili už včera, když jí darovali krásného jezdeckého plnokrevníka, klisnu s arabskou krví jménem Abigail. Mohla za ní kdykoliv zajet svým mustangem do stájí nedaleko Borgentownu. Byl to očividně matčin nápad, měla pro velký sen své tvrdohlavé starší dcery pochopení. A ačkoliv její manžel Henry Cross dlouho proti tomu dárku reptal, nakonec se nechal také obměkčit.

Meghan si byla vědoma toho, že jestli sebou nehodí, zmešká začátek dnešního vyučování. S tím vědomím otevřela zasněženou plechovou branku jejich zahrady a spatřila zachumlanou postavu.

Stěží zatajila zklamání. Byla to jen pošťačka.

Zkřehle se zazubila a oznámila: „Slečno Crossová, mám pro vás balíček. Tadyhle mi to podepište,“ přistrčila jí do ruky plastovou propisku s hlavou Mickey Mouse.

„Děkuju, asi mi teta z Pensylvánie posílá něco k narozeninám,“ usoudila Meghan nahlas a poté křepce vykročila ke svému vozu.

Ještě se otočila do okna v prvním patře jejich vily, odkud na ni mávala malá Chloe, právě když si Meghan navlékla koženkové rukavice, a potom zvesela své sestře zamávání opětovala. Věděla, že Chloe nemá stejně jako ona lehké dětství. Obě byly dcerami plně vytížené lékařky a policisty, kteří pro ně jen velmi těžce ukrádali čas ze svých nabitých pracovních dní.

O Chloe se Meghan starala často sama, místo aby randila s kluky. Bylo to tehdy, když právě mámina přítelkyně Annabel neměla čas. Dnes se ale měla určitě na malou Chloe přijít podívat, protože ta měla hnisavou angínu a musela zůstat doma. Byla to pro ni velká tragédie, Chloe chodila do školy ráda, což se dalo nejspíše vysvětlit tím, že navštěvovala teprve první třídu.

Meghan odemkla dveře mustangu a hodila balíček na sedadlo. Pak obešla vůz a se soustředěnou tváří se chystala nasednout dovnitř. Dnes bylo kluzko a ona si nebyla příliš jista svým řidičským uměním.

Náhle se za Meghan ozvalo zasvištění pneumatik. Lekla se a nohy jí podklouzly na náledí. Vůbec nezaslechla přijíždět nějaké auto. Prudce se obrátila a uviděla, že je to volvo její kamarádky Rity Graceové.

Rita vyskočila z vozu a pospíchala k ní. Meghan si povšimla, že s ní do školy jede taky její kluk Troy, se kterým chodila už téměř rok. Troy jí přátelsky pokynul a Meghan mu odpověděla pokývnutím hlavy.

„Hodně štěstí, zdraví,“ zapěla v žertu Rita a objala překvapenou Meghan. „Něco pro tebe mám, je to u mě v autě,“ řekla Rita. „Jak vidím, někdo si už pospíšil přede mnou a dal ti dárek,“ naklonila se k Meghan do vozu. „Rozbal to, Meg, ať taky vidím, co to je. No tak, nedělej drahoty,“ zakvičela Rita a vytáhla balíček z vozu.

„Rito, neblázni, dej to sem!“ rozesmála se Meghan. „To bude od tety, nic tak zajímavýho, aby to překvapilo tvoji bujnou fantazii, ani poslat nemohla.“

Z balíčku cosi odkáplo a zbarvilo to sníh do ruda.

„Jak vidím, posílá ti teta výslužku ze zabijačky,“ vtipkovala Rita a zašklebila se do auta na Troye.

„Ne, teď vážně, Rito. Tohleto je fakt podivný. Něco z toho balíčku prosakuje, asi se vevnitř rozbila nějaká lahvička,“ prohlásila Meghan udiveně.

„Víš co, rovnou to rozbal, ať víme, na čem jsme,“ rozhodla Rita rázně, jak to měla v povaze.

Meghaniny prsty zápolily s provázkem a nakonec osvobodily nevelkou lepenkovou krabičku z balicího papíru.

„Jsem napnutá jako kšandy,“ vydechla Rita.

„Při tetině fantazii to může být leda tak nějaká kosmetika,“ usoudila Meghan.

„Nebo flaška červenýho,“ zařehonila se Rita.

Bylo to něco docela jiného.

Meghan otevřela víko a vykřikla. V krabici bylo uloženo zkrvavené srdce zabalené v průhledné igelitce. Držela balíček ztuhle v rukou, jako by stále nemohla uvěřit jeho obsahu.

„Panebože...“ vydechla Meghan v počasí, které panovalo, od úst páru. Tmavá krev odkapávala z balíčku do nadýchaného sněhu.

„Ukaž,“ přikázala Rita. „To jsou ale blbý fóry,“ dodala a pohlédla po očku na pobledlou Meghan.

„Někdo mě asi příšerně nenávidí,“ řekla Meg plaše.

„Nebo si spíš dělá srandu. Ale pěkně přitroublou,“ zamávala jí Rita před očima víkem z krabičky. Bylo na něm nakresleno fixem rudé propíchnuté srdce a uprostřed něho byl nalepen z vystřižených novinových písmen nápis „dračí duše“.

Právě k nim přicházel Troy, kterého už omrzelo čekat v autě.

„Co to máte?“ zajímal se živě. Pohlédl do krabičky v Meghaniných rukou, v níž v tratolišti krve leželo vykuchané srdce.

„Nevím vůbec, co mám dělat,“ přiznala zaskočená Meghan.

„Vykašli se na to. Někdo nejspíš sehnal v obchoďáku vepřové srdce a chtěl tě z nějakýho důvodu vylekat. Ukaž,“ řekl Troy, vzal balíček z Meghaniných rukou a poodešel ho vhodit do popelnice Crossových.

Meg se mezitím vzpamatovala. Rozčílila se, až jí to vehnalo ruměnec do tváře.

„Ten dárek musela určitě vymyslet Mavis Hughesová, ta zmalovaná kreatura,“ obžalovala prudce svoji rivalku v lásce. „Puká totiž poslední dobou vzteky, že se Noel zajímá víc o měnež o ni.“

„A co Jason?“ namítla Rita.

„S tím chodím taky, vždyť to víš,“ zrozpačitěla Meghan.

„Hlavně že to stíháš, chodit se dvěma kluky najednou,“ zamžikala Rita řasami. „Jseš vážně šílenec.“

“Jestli vy buchty nejste ještě u konce s dialogem, přijedeme pozdě na vyučování,“ poznamenal vracející se Troy s obličejem zarudlým mrazem.

„No jo, vždyť už jedem,“ přerušila ho Rita. „Vím dobře, jak Mavis nesnášíš, a to ti zatemňuje rozum. Proč by tohle zrovna Mavis dělala? Není to vůbec její parketa. To ještě tak nasypat ti mravence do penálu...“ obrátila se Rita na Meghan.

Meghan se konečně pousmála.

„Pojď, já mám pro tebe lepší dárek. Nech mustanga radši doma. Pojedeš s námi a rozbalíš si ho v autě,“ navrhla Rita.

Meghan usedla na zadní sedadlo volva a zběžně pohlédla na Troye, který jí podával dárek od Rity. Ještě než se rozjeli k borgentownské střední škole, dozvěděla se Meghan, že ji Rita obdarovala k narozeninám náramkem se stříbrnými přívěsky ve tvaru pavoučka, podkovy a čtyřlístku.

„Pro štěstí,“ řekla Rita.

„Dík, je to o hodně lepší dárek nežli ten první,“ podotkla Meghan suše a bylo vidět, že jí ta nechutná příhoda dost rozhodila.

„Kašli už na to,“ poradil jí Troy a objal svoji Ritu majetnicky kolem ramen.

„Snad máš pravdu,“ vydechla Meghan. „Ale až zjistím, kdo mi to vykuchané srdce poslal, tak mu jednu vrazím, to přísahám, i kdyby měl ramena jako ten boxer Tyson,“ zdvihla Meg důrazně bradu a připjala si náramek od Rity na útlé zápěstí.

II

Volvo se přiřítilo po School Street na rozlehlé parkoviště, přilepené k budově borgentownské střední školy.

Sotva Meghan s Ritou vystoupily z vozu, přitočil se k nim Jason Evans. Zastavil se u nich a trochu rozpačitě Meghan políbil. Měl na sobě zimní koženou vestu s podšívkou z ovčí kůže a oblýskané džíny.

„Moc ti to dneska sluší,“ zalichotil Meghan a zadíval se na ni těma svýma zvláštníma jantarovýma očima.

„Díky,“ vydechla Meghan od úst obláček páry. Vsunula Jasonovi ruku do dlaně. Měl ji příjemně teplou, i když nikdy nenosil rukavice. Jason byl totiž sportovec, člen fotbalového mužstva Cangaroos, které slavilo díky němu v poslední době nebývalé úspěchy. Teď přešlápl v křupavém sněhu a ohlédl se směrem ke škole, odkud na ně mávala Helen Hansenová.

Došli loudavě k ní, zatímco Rita plánovala s Troyem podrobnosti Meghaniny narozeninové párty, která se měla konat u Jasonova soka v lásce, třídního manekýna Noela Dirksena.

„Vidím, že jste zase vy tři bludičky pohromadě,“ zavtipkoval rozmrzelý Jason, když došli k Helen.

„Slyšela jsem, že Noel plánuje na dnešní večer oslavu Meghaniných sedmnáctin,“ vypískla Helen. Vedla se v podpaží s Gladys Stamlerovou, hubenou blonďatou tyčkou, která se snažila proniknout do jejich věrného tria. Měla na sobě plandavý baloňák a vypadala v něm tak trochu jako upír z nějakého hororového krváku.

„Jsem taky pozvaná?“ zajímala se Gladys a vyfoukla přitom obrovskou růžovou bublinu. Dělala prostě všechno možné, jen aby byla zajímavá.

„Jasně,“ uklidnil ji Noel, který se náhle odněkud vynořil. Bylo vidět, jak se oba s Jasonem přeměřili. Nebylo stále jasné, s kým z nich se Meghan rozhodne chodit, a zatím to vypadalo tak, že chodí s oběma.

„Strašně rád bych tu oslavu Meghaniných sedmnáctin pořádal já, ale otec nějaké večírky v domě nesnese. Poslední dobou ho zajímají jen ty jeho plány na další archeologickou výpravu,“ podotkl Jason s nelibostí v hlase.

Jeho otec byl známý podivín. Celý život věnoval bez větších úspěchů archeologii a procestoval za mlada velký kus světa. Ke stáru se z něho stával mrzout.

„To je úplně to samé, jako bych slyšela svého vlastního tátu,“ povzdechla si Meghan. „Meg, jen u nás v domě proboha nepořádej žádnou z těch přihlouplých teenagerských party, nebo mě odvezou už vážně s nervama na psychiatrii,“ parodovala Meghan Crossová svého otce, místního, ne zrovna příliš oblíbeného policistu.

„Znám přeci tvýho tátu, tuhle mě pokutoval za rychlou jízdu, ačkoliv mi to připadalo, že se ploužím ve sporťáku jako slimák,“ zašklebil se Jason a dal majetnicky ruku kolem Meghaniných ramen.

Vešli společně do budovy borgentownské střední školy.

Jason halekal na jejích chodbách. Zdravil se pubertálně se členy fotbalového mužstva klokanů.

Noel zatěkal očima k jeho ruce pevně obemykající ramena Meghan a řekl: „Jasone, tady nejsi na hřišti, nemusíš se před nikým předvádět.“

Bylo nad slunce jasné, že žárlí.

Gladys se uchichtla. Byla vážně střelená.

„Nepřejte si vědět, co dostala dneska ráno chudák Meg za balík od nějakýho potměšilýho cvoka,“ začala Rita s tou historkou.

Meghan ji zatahala za nadýchaný mohérový svetr. „Nemluv o tom, nemusíš přece všechno vykecat,“ snažila se zbrzdit Ritino vypravěčské nadšení.

„O co jde?“ zajímala se živě Helen. Byla to drobná pohledná brunetka a vypadala nejméně o dva roky mladší, snad proto ještě neměla žádného kluka. Všechno na ní bylo špičaté, včetně brady a nosu. Ten teď právě zvědavě zvedla do výše.

„Cože kdo poslal Meg?“ zbystřil pozornost Noel.

„Srdce, vykuchaný, zkrvavený, vepřový srdce,“ zveličovala celou příhodu Rita. „A na víku bylo nakreslený rudý srdíčko a v něm napsáno ‚dračí duše‘. Meghan se z toho úplně udělalo mdlo,“ nedala se zastavit v proudu řeči nakrátko ostříhaná baculatá Rita s decentním kroužkem v nose.

„Není to náhodou tvůj fórek, Noeli?“ povytáhl Jason obočí. „Je dost možný, že už z tý svý lásky k orientálnímu umění blbneš a hraješ si teď na draka,“ obrátil se znovu Jason na svého soka.

„To je možný, alespoň mám svůj styl a nehoním se po hřišti za mičudou jako pako,“ stoupl si snědý Noel proti Jasonovi se zaťatými pěstmi.

„Svůj styl? Že máš svůj styl? To mluvíš snad o tom, že se necháváš tetovat a nosíš v uchu náušnice jako ženská?“ obořil se na místního manekýna Noela Jason.

„Zajímalo by mě, kdy si ti dva už konečně dají do zubů,“ špitla Gladys.

„Když tak sázím na Jasona,“ ušklíbla se Helen. Svalnatý Jason Evans se jí tajně líbil, ale kdyby došlo na lámání chleba, vzala by zavděk i tím jeho vymaštěným kamarádem z fotbalového mužstva Cangaroos, Mickem Naderem. Tedy když s Jasonem chodí Meghan. Ačkoliv se o Mickym říkalo, že jako malý kluk jedl žížaly, aby se předvedl před svojí partou.

Helen se vytrhla ze svých úvah a zamířila s Gladys do třídy.

„Tak, Meg, dneska večer v osm u mě na tvé narozeninové party,“ rozloučil se Noel s Meghan, protože on chodil do jiné třídy.

„Určitě přijdu, Noeli,“ pousmála se Meghan a podala mu ruku.

Noel ji vzal a letmo ji políbil na zápěstí.

„Frajírek,“ odfrknul Jason, když Noel zmizel.

Na chodbách se rozezněl řinčivý zvuk zvonku ohlašující začátek vyučování.

„Pojďte, musíme sebou hodit, támhle už jde Haleyová,“ ukázala Rita prstem na neblahou postavu angličtinářky s deskami v rukou a všichni tři vběhli na poslední chvíli do šumící třídy.

III

Pondělní vyučování se nesnesitelně vleklo. Meghan neušlo, že dnes ve škole chybí Mavis Hughesová. Oznámila to polohlasně Ritě.

„Mavis asi včera randila dlouho do noci a dnes se z toho potřebuje vyspat,“ sdělila jí Rita šeptem.

Ze zadní lavice se k nim naklonila Helen. Seděla už druhý týden místo s Mavis s Gladys Stamlerovou a Meghan musila uznat, že to je prašť jako uhoď. Jakákoliv snaha přibrat čtvrtou členku do jejich tria zatím shořela jako papír.

Byly prostě tři.

Helen píchla Meghan zezadu pravítkem do zad:„Co si vezmete na sebe na tu narozeninovou párty k Noelovi?“ zaševelila k ní a Ritě.

„Já asi půjdu tak, jak mě pánbůh stvořil,“ odpověděla jí šprýmařka Rita. „A ty, Meg?“

„Já si na sebe vezmu tátovu uniformu,“ nechtěla jí pokazit žert Meghan.

Gladys to zaslechla a zase se jen tak protivně uchichtla.

Otylý profesor Lloyd zdvihl rozmrzele oči od třídní knihy. Neměl u svých žáků patřičný respekt a věděl o tom.

„Vidím, že tu panuje dobrá nálada. Doufám, že vám tu nepřekážím,“ snažil se uklidnit šumící třídu.

Marně.

Jasonův kamarád Mick zavřeštěl. Ozval se smích a růžolící profesor zrudl. Věděl, že se mu mezi studenty přezdívá pavián, a nejraději by v tu chvíli ze třídy utekl. Místo toho prásknul třídní knihou do stolu a vstal.

„Aby mezi námi nezavládla válka,“ zvýšil profesor Lloyd hlas. Nevyznělo to ale příliš autoritativně.

Troy po něm hodil gumou.

„Nezdá se vám, že jsou ti kluci vážně ještě v pubertě?“ pronesla Helen a začala si něco čmárat po papíře.

„Jsou to ještě děti, budeme se asi muset poohlédnout po dospělých chlapech,“ řekla Rita a poslala provokativně svému Troyovi vzdušný polibek.

Jason se k všeobecnému veselí ve třídě nepřidal. Četl si pilně v učebnici trigonometrie. Chtěl totiž po studiu střední školy na některou z lepších universit. Měl i něco v hlavě a na svůj nesporný sportovní talent příliš nesázel. Chtěl být právníkem nebo politikem.

„Ten Jason je ale šprt,“ podotkla Rita a pevně semkla plné rty.

„Nediv se mu, kdyby se o sebe nepostaral sám, chtěl by jeho otec možná, aby se z něj stal taky archeolog,“ usmála se Meghan.

„Jason aspoň ví, co chce,“ podotkla Helen ze zadní lavice a dál si kreslila na papír Barta Simpsona.

Konečně se přehoupla poslední hodina a ozval se vysvobozující zvuk zvonku. Všichni se řítili ven ze třídy.

Zůstal jenom Jason. Pozdržel jemně za ruku Meghan, a když osaměli, přitáhl si ji k sobě.

Znovu ji začal líbat a pak tichounce zaprosil: „Nechoď na tu party k Noelovi. Kvůli mně.“

„Neblázni, Noel to celý uspořádal kvůli mně. Nemůžu mu něco takovýho udělat,“ vymanila se mu rozcuchaná Meghan. „Prostě to pozvání nemůžu odmítnout,“ dodala rozhodně a pohladila ho po jemně oholené tváři.

„Řekni mi, koho máš radši –, Noela, anebo mě?“ zeptal se Jason mazlivě a chytil její štíhlou ruku.

„Mám vás oba ráda,“ snažila se Meghan vyprostit z té prekérní situace i z jeho sevření.

Měla se k odchodu, protože nechtěla, aby ji Jason dál trápil všetečnými otázkami. Byl to pohledný kluk s oříškovými vlnitými vlasy sahajícími na krk, ale Meghan se prostě nedokázala mezi ním a Noelem rozhodnout.

„Promiň, Jasone, už musím domů za Chloe,“ vymanila se Meghan z jeho náručí. Vyběhla ze třídy a nechala zaraženého Jasona stát u katedry. Proběhla ztichlou budovou střední školy a zastavila se až na parkovišti, kde na ni už čekala promrzlá Rita.

„Tobě to ale trvalo,“ přivítala Meghan s výčitkou v hlase. „Už se mi dělají u nosu rampouchy,“ neztrácela Rita humor a odemkla dveře auta.

„Zajedeme si někam na hambáč?“ zeptala se zamlklé Meg, která nebyla stále od té ranní příhody s pošťačkou ve své kůži. Ritin šestý smysl to vytušil a pokusila se své kamarádce zvednout náladu.

„Díky, Rito, ale musím vážně domů, za ségrou. Má angínu a chci se přesvědčit, jestli si vzala prášky,“ odmítla Meghan Ritin návrh. „Snad jindy,“ usmála se omluvně na Ritu a nasedla do vozu.

Rita otočila klíčky v zapalování a volvo se rozjelo směrem k Flower City, kde stála léty zešedlá vila Meghaniných rodičů. Graceovi tam bydleli také, jen o pár ulic dál, téměř u předměstí Boylstonu.

„Víš, že ti docela závidím?“ prohodila Rita. „Máš fajn ségru, dva kluky, mustanga, teď i toho koně od vašich,“ neopomněla vášnivá milovnice zvířat Rita ve výčtu ani novou Meghaninu klisnu Abigail.

„Je to asi fajn mít takovou ségru jako je Chloe,“ usmála Rita. Ona sama byla jedináček, přesto ji ale rodiče nijak zvlášť nerozmazlovali. Každé prázdniny jezdila na letní brigády do nedalekého města Rockbridge, aby si vydělala peníze na provoz svého malého psího útulku.

„Vždycky mi děsně scházel sourozenec, už jsem s tím ani nepočítala – a naši najednou čekali Chloe,“ pokývala hlavou Meghan.

„Mám Chloe ráda,“ ohlédla se Rita od řízení po Meghan. „Annabel ji snad ale večer pohlídá, ne? Přece jdeme na tu tvou narozeninovou party k Noelovi,“ zamračila se náhle Rita a nervózně zatroubila na klakson, když jí těsně před koly auta přeběhla černá kočka.

Rita prudce sešlápla brzdy, volvo zasmykovalo na zledovatělé silnici a předvedlo nedaleko vily Crossových parádní hodiny.

Meghan při prudké otáčce narazila hlavou do skla a vzápětí se jí na čele vytvořila nevzhledná boule.

„To budu večer na té oslavě svých sedmnáctin zářit,“ rozesmála se Meghan a ohmatávala si zduřelé čelo.

„Promiň, tohle se mi dlouho nestalo,“ omlouvala se Rita zaraženě.

„To nic, ale zbytek cesty už radši dojdu pěšky,“ nadhodila smějící se Meghan a vyskočila z vozu.

„Tak v osm na párty u Noela,“ připomněla jí Rita. Ještě Meghan zatroubila na pozdrav a zmizela za oprýskaným rohovým domem.

IV

Meghan rozvážně prošla po kluzké cestičce lemované závějemi odházeného sněhu a s úlevným povzdechem vklouzla do vytopené vily.

Byla doma.

Navzdory angíně jí Chloe běžela s rozevlátými vlásky vstříc a skočila své starší sestře do náruče.

„Vypadáš s tím šátkem kolem krku jako Pepek námořník,“ snažila se ji Meghan pobavit.

Malá Chloe se radostně rozesmála.

„Meg, že mi přečteš pohádku,“ zažadonila mazlivě.

„Chloe, nejsi přece už mimino,“ škádlila ji Meghan.

„Ale jsem nemocná,“ podala ta drobná bytůstka nezvratný důkaz své choroby a provokativně se rozkašlala.

„Tak dobře, možná později. Kde je teta Annabel?“ rozhlédla se Meghan po hale oddělené od obýváku jen lehkou vyřezávanou příčkou ze světlého dřeva.

„Teta Ann šla do lékárny. Co to máš na čele?“ podivila se Chloe.

„To Rita málem nabourala a já jsem si vyzkoušela, jak tvrdý jsou boční skla jejího auta. Jsi moc těžká,“ řekla Meghan a postavila drobnou postavičku své sestry na zem.

Hodiny na stěně právě začaly odbíjet pátou.

Meg prošla spojovací chodbou do kuchyně, kde obvykle nacházela na lednici přilepené vzkazy od rodičů. Malá Chloe jí poskakovala v patách.

Meghan se napila jablečného džusu a zvědavě se podívala na dvířka lednice. Byly tam dva vzkazy napsané matčiným kudrlinkovým rukopisem.

První zněl: „Ať Chloe leží v posteli!“ Druhý byl důraznější a na něm stálo: „Vrať se z té oslavy domů před půlnocí!!!“ Pod tím bylo připsáno: „Táta se to nesmí dozvědět.“

Meg vzala oba vzkazy, zmuchlala je do kuličky a zahodila.

„Jak typický, rodiče nemaj čas a s náma si jen dopisujou,“ pronesla Meghan k Chloe.

Věděla, proč její otec Henry nesmí tušit, že se vrátí z narozeninové párty tak pozdě. Už odmalička ji coby místní polda krmil historkami o zločincích a psychopatech. Podle něho všichni vrahové světa číhali jen na to, aby se mohli vyřádit na Meghan Crossové.

„Pojď, přečtu ti tu tvoji pohádku,“ uvolila se Meg a její sestra radostně vypískla. Hned se hnala po chodbě do svého pokoje a za chvíli se objevila s tlustou knihou egyptských bájí v podpaží.

„Tak, kde jsme to včera přestaly?“ usedla Meghan na kuchyňskou židli potaženou oranžovou koženkou a začala v ní listovat.

Malá Chloe si stoupla za ni a začala jí dlouhými tahy kartáče pročesávat lesklé vlasy barvy mědi.

Meg padl zrak na báji o zlém drakovi Apopovi. Začala z ní monotónně předčítat:

„Oslnivá záře tryskala ze slunečního kotouče nad Réovým čelem. Sluneční kotouč ovíjel posvátný had, připravený svést svůj boj s drakem Apopem, který číhá, aby zastřel veškeré sluneční světlo...“

Meghaniny myšlenky se odpoutaly od děje a toulaly se úplně jinde. Znovu si vzpomněla na zkrvavené srdce zabalené v igelitu, které ráno přišlo poštou a na nic neříkající nápis, pečlivě vystříhaný z novinových písmen, znějící tak podivně.

„Dračí duše.“

Přemítala, kdo z jejího okolí se odhodlal k tak krutému žertu. Jejím jediným nepřítelem byla momentálně Mavis Hughesová, se kterou se ostře pohádaly kvůli Noelovi, a Mavis jí v záchvatu žárlivosti řekla, že se jí pomstí.

Jiné nepřátele neměla, nebo o tom alespoň nevěděla.

Možná, že mi hrozí nebezpečí, mohla to být výstraha, zauvažovala Meghan, zatímco četla malé Chloe o krásné Tefnet.

„Ty máš ještě krásnější vlasy než princezna Tefnet,“ zalichotila jí Chloe a vytvářela zatím Meg na hlavě crazy účesy.

Náhle se rozdrnčel zvonek.

„To bude teta Ann,“ řekla Chloe. „Vynadá ti, že neležím v posteli.“

„Tak do ní padej,“ ruply Meghan nervy a klusala ke dveřím.

Sotva je otevřela, vpadla dovnitř jako velká voda Helen.

„Čau, jdu ti pomoct s přípravama na tu večerní oslavu,“ halekala, jako by si neuvědomovala, že Meghan není hluchá.

„Helen, co jsi mi přinesla?“ zajímala se Chloe.

„Sněhovou kouli, podívej,“ vytáhla Helen ruku zpoza zad a trefila Chloe. Sníh se rozprskl po nablýskané podlaze.

Chloe se zula a házela po Helen svými bačkorkami. Rozdováděla se a začala se s Helen přetahovat o její dlouhou bílou šálu.

Meghan nad tím jen kroutila hlavou. „Helen, aspoň ty bys už mohla mít rozum,“ hudrala si víceméně pro sebe, zatímco se znovu ozval ječivý zvuk zvonku.

Tentokrát to byla Annabel.

„Co se to tu děje? Slyším řev až na chodník. A jak to, Meg, že chudák Chloe běhá bosá po podlaze? Neumíš se o ní ve svých letech postarat?“ rozčílila se Annabel.

Meghan s Helen Hansenovou se raději vytratily z haly po schodech nahoru do podkroví. Každá ze sester Crossových tu měla malý, ale útulný pokojík jen sama pro sebe.

Sotva vešly dovnitř, začala Helen štrachat v Meghanině šatníku.

„Musíš dneska na oslavě svých sedmnáctin vyniknout,“ šveholila Helen. „Tyhle šaty ne, dělaly by tě starší, tyhle taky ne, nejdou ti k očím...“ vyhazovala Helen jedny šaty po druhých na Meghaninu postel.

„Tyhlety bílé, to bude bomba,“ vytáhla konečně přes Meghaniny protesty dárek od Jasona. Byly to všeodhalující šaty ze žerzeje a Meg ještě nenašla odvahu vzít je na sebe.

„Helen, není to moc vyzývavé?“ zakroutila Meghan nespokojeně hlavou.

„Ne, tyhle šaty budou to pravé, Noel se z nich posadí na zadek, za to ti ručím,“ vykládala Helen přesvědčivě.

„Tak jo, já si je teda vyzkouším,“ souhlasila Meg a začala se převlékat. Obrátila přitom bezděčně hlavu k oknu a uviděla v protějším domě tvář nalepenou na skle okna – souseda Cliva Jeffersona.

„A jéje, Clive mě zase šmíruje,“ prohodila Meghan rozšafně.

Clive Jefferson byl ještě mladý, sotva třicetiletý chirurg z borgentownské nemocnice. Znal se trochu s Meghaninou matkou, která tam pracovala na dětském oddělení.

Meghan došla provokativně jen v krajkové podprsence a kalhotkách k oknu a tam rázným pohybem zatáhla žaluzie.

„A má po čumendě,“ zasmála se Helen.

„Hele, tenhle Clive je docela hezkej chlap,“ obrátila se pak se zvednutým obočím k Meg.

Meghan se kdoví proč mihla hlavou Ritina poznámka, že by si měly víc všímat dospělých chlapů, a ne „dětí“, jako jsou jejich kluci.

Povzdychla si.

„Helen, mě Clive Jefferson vůbec nezajímá. Neinteresujou mě chlapi po třicítce,“ ohradila se Meg.

„Ale ty jeho viditelně přitahuješ,“ nedala se odbýt Helen. „Možná, že tě miluje,“ dodala nostalgicky.

„Houby s octem,“ ohnala se po ní Meghan. Obě se začaly kočkovat jako dvě mláďata.

„Už nemůžu, sedni si sem, ať z tebe udělám člověka,“ vzdala se po chvilce se smíchem udýchaná Helen.

Meg musela usednout k toaletnímu stolku a Helen jí decentně zvýraznila obočí a řasy.

„Podívej se teď na sebe,“ dovedla pak Meg k zrcadlu.

Meghan musela uznat, že vypadá skvěle. Až na tu modravou bouli na čele.

Helen mrkla na hodinky.

„Půl osmý, je nejvyšší čas vyrazit,“ oznámila náhle uspěchaná brunetka.

„Meg, vezmi si ještě kabelku, tu z té světlé kůže s třásněmi – a můžeme jít... My dvě totiž vyrazíme dnes večer klukům dech,“ kasala se drobná Helen a upravila si lem indigově modrých šatů s módním asymetrickým sedlem.

Obě si na sebe hodily dlouhé pláště a za chvíli už kvapně probíhaly brankou před vilou Crossových směrem k Meghaninu zasněženému mustangovi.

„Moc se na tý párty s klukama nelíbej!“ zakřičela na Meg malá Chloe z okna. Annabel hned zase tu neposedu zaháněla zpátky do postele.

Helen se rozesmála, když nasedala k Meghan do vozu. „Ta tvoje ségra mě vždycky dostane,“ prohodila a rázně za sebou zabouchla dveře.

Jasně červený vůz se po chvíli odlepil od chodníku a uháněl k luxusní čtvrti East Park, kde bydlela zámožná rodina Noela Dirksena.

Meghan si ještě stačila povšimnout, že podivínský soused Clive Jefferson se vyklání z okna a jako obvykle ji celou tu dobu špehuje.

V

Kolem haciendy Dirksenových se už tísnila plejáda vozidel.

„Nemám pomalu ani kde zaparkovat. Doufám, že Noel nepozval na tu oslavu mých narozenin celý Borgentown včetně starců a dětí,“ laškovala Meghan, zatímco hledala volný plácek pro svého mustanga.

„No teda, podívej se, v jaké přijel Mick Nader plechovce!“ vykřikla Helen rozjařeně a ukázala na dlouhánskou postavu jejich spolužáka prstem.

„Čím to může být, že dneska vypadá tak božsky... myslím, že je voháknutej od Maroniho,“ typovala Helen Mickovo oblečení na nejlepší salon v nedalekém městě Rockbridge.

„Doufám, že alespoň pro dnešek nechal ten svůj anatomickej slovník doma,“ zavtipkovala Helen na Mickův úkor. Mick Nader chtěl totiž dosáhnout doktorátu z medicíny a byl známý tím, že sebou neustále tahal atlas anatomie.

Meghan provázená Helen vystoupila z mustangu.

Kousek před nimi se majestátně tyčila obrovská osvětlená hacienda pohádkově zbohatlého obchodníka s elektronikou Dirksena.

Z hloučku studentů, kteří se narychlo shromáždili u příjezdové cesty, se náhle ozval známý narozeninový popěvek, smíšený s potleskem. Meghan takové uvítání ani ve snu nečekala a trochu ji to dojalo.

„Děkuji vám všem,“ zadrhl se jí hlas.

„Mělo to být překvapení,“ řekl sebevědomě Mick Nader. Meghan se před ním cítila trochu nesvá, protože to byl nejlepší Jasonův přítel. A ona přece přijala přes Jasonovy protesty Noelovo pozvání...

Zdálo se, že Jason vyslal Micka na párty jako Meghanin dozor. Bylo to směšné, protože Meg se nikomu uhlídat nedařilo, včetně jejího otce poldy, který v ní tvrdohlavě stále viděl svou malou holčičku s mašlí ve vlasech.

Meghan provázená zvědavou Helen vešla spolu s ostatními do luxusní haciendy Dirksenových. Zahlédla přitom letmo Gladys Stamlerovou s brýlatým klukem ze čtvrťáku, nápadným svými dlouhými zrzavými vlasy.

Oba byli oblečeni po vzoru hippies.

Kolem to vřelo hlasy, zatímco si svlékaly s Helen pláště ve stylové šatně s orientálními freskami. Upravily si u benátského zrcadla větrem zcuchané vlasy a vešly spolu s ostatními do obřího, intimně osvětleného vestibulu.

Všude po jeho stěnách bylo rozvěšeno plno ručně vyrobených orientálních lampiček s třásněmi, gobelínů ztvárňujících různé výjevy z čínské mytologie a stejně nákladných drobností. Celý dojem podbarvovala nevtíravá experimentální hudba, linoucí se ze skrytých reproduktorů.

Zpoza hloučku studentů z borgentownské střední se vynořil Troy se zářící Ritou po boku a předal Meg kytici gardénií.

„K tvým sedmnáctinám ti přejeme, ať máš v životě plno lásky,“ pronesl Troy.

„Jako doteďka,“ dobírala si Meghan Rita. Oba ji srdečně políbili. Rita na ústa, Troy přátelsky na zrůžovělé tváře.

Rita se naklonila k rozechvělé Meg a pošeptala jí: „Jen klid, vypadáš báječně.“

Meghan se pousmála. Povšimla si, jak Helen stojící za ní bojuje s kabelkou, kterou si zahákla o nějakou moderní plastiku stojící u Dirksenů ve vestibulu. Dnes večer až záhadně elegantní Mick Nader ji přišel vysvobodit a dali se spolu do řeči.

Noel stál kousek opodál a bavil se s Elsií Goldwaterovou, předsedkyní studentské rady. Jakmile koutkem oka zahlédl Meghan v hloučku přátel, rozloučil se s premiantkou Elsií a vydal se jejím směrem.

„Vítám tě tady, miláčku,“ prohodil černovlasý Noel důvěrně a políbil, jak to měl ve zvyku, Meghaninu ruku.

„Doufám, že se budu dobře bavit,“ řekla rošťácky Meg. Všimla si, jak Noel Dirksen přejel očima – jako většina ostatních kluků, se kterýma se kdy bavila – její postavu ve vyzývavě přiléhavých šatech se zádovým sedlem. Nepoložil se z nich sice, jak předvídala Helen, ale tmavé oči mu vzrušeně zajiskřily.

„Jsi dnes večer krásná jako princezna, a tak tu mám pro tebe dárek jako pro princeznu,“ řekl Noel a vlekl Meghan k přeplněnému dlouhému stolu uprostřed vestibulu.

Cestou se prodírali skupinkami Meghan většinou neznámých lidí. Někteří z nich byli pozváni jako Noelovi přátelé z umělecké školy, kterou navštěvoval, když žil u svého strýce, filmového producenta z Hollywoodu.

„To jsou mí přátelé, budoucí umělci,“ rozhazoval Noel rukama. „Je to jeden z mejch velkejch snů, vystudovat filmovou akademii a stát se hercem... Bohužel, můj otec tomu zatím vůbec nefandí a radí mi, abych se vydal v jeho stopách a založil si časem svoji vlastní obchodní společnost,“ vykládal Noel, zatímco vedl Meghan přeplněným vestibulem.

„Teď zavři oči...“ řekl Meg a podal jí do rukou lehký balíček v lesklém zlatém staniolu.

Meghan se usmívala, zatímco Noel jí zašimral u nosu poupětem jedné ze sedmnácti bílých růží.

„Děkuju, Noeli,“ vydechla Meg a začala rozbalovat dar, zatímco se kolem shromáždila skupinka zvědavců.

„Jiné poděkování nedostanu?“ zalaškoval Noel Dirksen.

Meghan si k němu stoupla na špičky a poprvé v životě ho zlehka políbila. Byl cítit jemným parfémem.

Z kruhu studentů se znovu ozval potlesk, zatímco Meg rozbalovala dárek. Z koženkou pokryté krabice vyňala překvapeně a okouzleně velký, ručně malovaný japonský vějíř.

„Noeli... udělal jsi mi velkou radost,“ rozzářila se Meghan.

Noel se ale mezitím znovu dal do řeči s všudypřítomnou Elsií Goldwaterovou.

„Co budeš dělat s takovým krámem,“ šeptla zezadu na adresu vějíře praktická Helen Hansenová.

„To je romantika, tomu ty nerozumíš,“ usadila ji Rita napresovaná ve světle šedých plisovaných šatech a začala se pubertálně pošťuchovat s Troyem.

„Noel je náhodou nápaditější nežli Jason. Ten mi dal k narozkám mobil, aby mě mohl neustále kontrolovat,“ prohodila Meg k Helen a s chutí se zakousla do jednoho z nazdobených humrových sendvičů.

Náhle se vestibulem rozkmitala barevná světla a rozlehla se taneční hudba. Pouštěl ji pohublý diskžokej z malého pódia v rohu místnosti.

Jeden ze světácky se tvářících studentů herecké akademie, s filmovým úsměvem pod blond knírkem, vyzval Meghan k tanci.

Meg zrozpačitěla.

Noel se opět odněkud vynořil a jemně ho odstrčil.

„První tanec patří mně,“ dal mu na srozuměnou a odvedl Meg do středu parketu, určeného k pompézním oslavám majitele velkoobchodní společnosti Dirksena. Ostatní páry kolem nich dvou vytvořily kruh a pozvolna se přidávaly k tanci.

Po pravém boku měla Meghan Ritu s Troyem, vlevo tančila Helen s Mickem Naderem a kousek stranou se natřásala Elsie Goldwaterová v nápaditém rudém kompletu s jedním z mladých herců.

Potom začali hrát ploužák a Noel přitáhl Meg blíže k sobě.

„V těch šatech ti to děsně sekne,“ zalichotil jí. Jemně jí zároveň přejel rukou po obnažených zádech.

Meghan cítila, jak jí tělem projela chvějivá vlna.

Noel se díval upřeně na její karmínové rty, jako by je hypnotizoval.

„Chci tě líbat,“ zašeptal uzardělé Meghan do ucha.

Jeho rty se přiblížily k jejím, právě když se tančícími páry začal prodírat Jason Evans.

Noel se dotkl lehounce Meghaniných sametových rtů a jemně se s nimi mazlil. Poté jejich ústa splynula v dlouhém polibku. Meghan si povšimla, že Noel líbá jinak než Jason. Něžněji, vášnivěji.

Polibek skončil a Meg se otočila. Najednou si vylekaně uvědomila, že se dívá do Jasonových jantarových očí jiskřících hněvem.

Jason jedním skokem překonal vzdálenost dělící jeho a Noela a popadl svého soka za sako. Hudba přestala hrát a ozval se vyděšený pískot Gladys Stamlerové.

Jason Noelem prudce zacloumal jako býk rudým hadrem a zařval: „Ty napudrovanej kreténe, já tě zabiju!“

Potom se na Noela bez váhání vrhl.

VI

„Panebože, to nevypadá dobře, víš přece, že Jason by potřeboval na pěsti zbrojní pas,“ zašveholila Rita k strnule stojící Meg.

Meghan pociťovala přes napjatost situace určité vzrušení. Dva – alespoň z jejího hlediska – nejpřitažlivější kluci z borgentownské střední se tu o ni rvou jako koně. Jason měl zpočátku se svou postavou vypracovanou americkým fotbalem navrch. Noelu Dirksenovi už po jeho ráně pěstí stékaly z obočí po tváři rudé pramínky krve.

„Noel myslím dělal jako kluk aikido,“ stačila sotva špitnout Meghan, když černovlasý čahoun složil bleskurychle Jasona na zem.

„Kluci, neperte se,“ vypískla Helen Hansenová a její drobná postava se začala prodírat okolostojícím hloučkem čumilů.

Noel v tu chvíli máchl paží a srazil v zápalu boje Helen omylem k naleštěnému parketu. Helen na něm tvrdě přistála ve svých indigových šatech podobna obřímu modrému motýlu.

„Vy paka!“ zavřískala Gladys Stamlerová. Její hlas se nesl vestibulem jako spuštěný alarm.

V tu chvíli se odněkud vynořila dlouhánská postava Micka Nadera. Mick se sklonil k Helen a pomohl jí na nohy. Potom se vrhl k běsnícímu Jasonovi a odtáhl ho stranou.

Jason Evans těžce dýchal a ohmatával si naraženou páteř.

Meghan se střetla s pohledem jeho zarudlých očí a v tu chvíli ho nepoznávala. Tohle byl jiný Jason, než jakého ho znávala.

Šel z něho strach.

Mick Nader vzal už zklidnělého Jasona v podpaží a oba odcházeli špalírem ševelících studentů směrem k východu.

Noel si kapesníkem otřel krev stékající mu z poraněného obočí a pak udělal něco neočekávaného. Došel k Jasonovi a podával mu ruku.

Jason se výhružně obrátil.

„Jestli chceš, zůstaň tu s náma a oslavuj sedmnáctiny naší Meghan,“ nabídl mu překvapivě Noel Dirksen s odzbrojujícím úsměvem.

Jason se také překonával. Přijal po chvilce váhání ruku nabídnutou k usmíření a zvolna kráčel s Mickem k osvětlenému baru.

Meghan nevěřícně vydechla.

„Ti dva se usmířili,“ prohodila k Ritě s Helen, které se začal tvořit po Noelově nechtěném úderu na oku monokl.

„Tady se už dá čekat všechno,“ houkla dotčená Helen.

Rita Graceová jen významně pokrčila rameny.

„Helen, to jsem opravdu nechtěl,“ omlouval se zadýchaný Noel, sotva se u nich tří vynořil ze skupinky studentů. Jemně se dotkl Helenina monoklu a zeptal se: „Bolí to moc?“

„Mohls dávat pozor, Rambo,“ odsekla mu modrooká Helen.

Noel se obrátil k zamlklé Meghan. V ruce držel zakrvácený kapesník a v jeho obočí se tvořil ošklivý rudý strup.

„Jestli chceš, tak jdi slavit s Jasonem,“ řekl Noel váhavě.

„Ale já nechci,“ odpověděla mu Meg a jemně ho pohladila po zmláceném obličeji.

Diskžokej pustil po nečekané potyčce jeden z uklidňujících šlágrů od Phila Collinse.

Noel vzal Meghan znovu na parket, zatímco Jason zdánlivě klidně popíjel u baru ovocný koktejl.

Přibližně po pěti písničkách si to Noel s Jasonem vyměnili. Noel se šel osvěžit k baru a Jason náhle vstal a vyzval k tanci Elsii Goldwaterovou.

Meghan píchla u srdce jehlička dotčené ješitnosti, přestože věděla, že je to směšné. Osaměla na okraji parketu a cítila se náhle ve svých těsných žerzejových šatech trapně.

Pojednou si povšimla, že se k ní davem lidí prodírá Mick Nader.

„Vidím, že jsi nezadaná, tak se jdu dobrovolně nabídnout,“ zalaškoval Mick a začal sám tančit.

Meg se k němu po chvilce nerozhodnosti přidala.

„Víš, hrozně mě zajímá funkce jater v lidskym organizmu. Vylučujou do těla různý enzymy a přesně se ještě neví, jak pracujou. Tělo je tak trochu jako malej vesmír, a tak se dá medicína přirovnat k astrologickýmu výzkumu,“ rozhovořil se Mick.

Meghan se toto téma vůbec nezamlouvalo.

Mick Nader ale dělal viditelně všechno proto, aby ji pro svůj koníček zaujal, a brzo přešli pro změnu k funkci nadledvinek a metastázám.

Náhle mu někdo zezadu poklepal na rameno.

Byl to Jason.

„To by stačilo, Micky,“ řekl přátelsky a odvedl Meg stranou.

Nedaleko nich na parketu zatím tančily desítky párů v rytmu trháku od Cher.

Jason s Meghan na sebe trapnou chvilku jen tak hleděli.

„Díváš se tak, jako bys ani nebyla ráda, že mě vidíš,“ protrhl mlčení Jason Evans a olízl si zraněný ret.

„Já, Jasone... myslela jsem, že ti nevadí, když se dobře bavím,“ zrozpačitěla Meg.

Tančícími páry se k nim začala prodírat Elsie Goldwaterová.

Jason otočil otráveně oči v sloup.

„Ahoj, Meg, tak tys dostala k narozeninám od rodičů plnokrevnou klisnu?“ zajímala se Elsie.

„Ano, říkám jí Abigail,“ přitakala Meghan, zatímco přemítala, která dobrá duše jí to asi vyzvonila.

Typovala vyhlášenou žvanilku Ritu.

„Víš, jaké překvapení pro nás chystá na půlnoc Noel?“ otevřela Elsie doširoka hnědé oči.

„Nevím, ale o půlnoci musím být už stejně doma,“ povzdychla si Meghan.

„To nemyslíš vážně... bude totiž ohňostroj,“ prozradila Elsie šeptem a ukázala řadu reklamně bílých zubů. „Škoda, že tu není Mavis, asi onemocněla. Máme se na co těšit,“ zasmála se a opustila bezstarostně Meg s Jasonem.

„Miluju na tobě všechno, Meg,“ pronesl náhle Jason do panujícího hluku a odvedl Meghan zpátky na parket. Hubený diskžokej mu od mixážního pultu nedbale pokynul na pozdrav.

Sálem živě zaznělo nové taneční zpracování starého hitu od Abby.

Tančící Meg zdvihla pátravě k Jasonovi jasně zelenkavé oči. Zdálo se jí, že se usmívá jako spokojený lev. Vypadal pohodově. Netančil zdaleka tak výtečně jako Noel, zato dělal všechno možné i nemožné pro to, aby Meghan pobavil. Vyprávěl jí několik lechtivých vtipů a Meg se brzy rozjařila a ovinula mu ruce kolem krku, jako by se nic nestalo.

Noel Dirksen stál po celou dobu opřen o bar a nervózně je pozoroval.

Teprve pozdě večer se Jason unavil a přenechal velkoryse Noelovi smíchem zářící Meghan k tanci.

Na zcela jiném místě se zatím skláněl její otec Henry Cross spolu s policejním náčelníkem Hurstem nad ztuhlým dívčím tělem, již zpola zakrytým poletujícím sněhem.

Všude kolem se ve světlech reflektorů leskla tratoliště dívčiny krve; její hruď byla brutálně otevřena samozvaným chirurgem. Takovou přezdívku si také vrah prozatímně vysloužil. „Borgentownský chirurg.“

Mrtvola byla zohavena zvlášť sadistickým způsobem.

„Tak tohle jsem ještě neviděl. Jako by se na ní vyřádil řezník,“ řekl chraplavě Cross a poodešel stranou vyzvracet obsah svírajícího se žaludku. Bojoval s vysokou teplotou a začínala jím otřásat zimnice.

Místo činu se hrůzně zjevovalo a zase mizelo v modravých záblescích policejních fotoaparátů.

Zdálo se, že kolem Borgentownu se stahuje neodvratná smyčka strachu.

VII

Kvapem se blížila půlnoc.

Atmosféra na Meghanině narozeninové párty se dost uvolnila a Meg musela již poněkolikáté odsunout příliš dotěrnou ruku mladého herce ze známého hororu Prokletí, který s ní tančil ploužák. Cítila se už vyčerpaná a chtěla se jít něčeho napít k baru, když si zjednala ticho Elsie Goldwaterová a sálem se rozezněl její afektovaný hlas: „Vážení hosté, dovolte, abych vás jménem Noela Dirksena vyzvala k tomu, abyste se na chvíli přemístili na terasu. Čeká nás kouzelné půlnoční překvapení.“

„To se jedná o ten ohňostroj,“ přitočila se k Meg dobře informovaná Rita Graceová a vsunula si do úst peprmintovou žvýkačku.

„Panebože, už je půlnoc, měla jsem být dávno doma,“ zděsila se Meghan při vzpomínce na vzkaz od matky.

„Nešil, sedmnáctiny přece slavíš jenom jednou za život,“ odbyla přežvykující Rita celou záležitost mávnutím ruky. „Tvoji mámu to snad nepoloží, ne?“ mrkla spiklenecky na Meg.

„To ne, spíš tátu,“ hlesla Meghan Crossová při vzpomínce na svého ostřížího otce.

„A jak se to podle tvého dozví, když má noční?“ rozhodila Rita rukama a rozverně vyfoukla obrovskou žvýkačkovou bublinu.

„Máš pravdu,“ rozjasnila se Meg tvář. „Táta se nic nedozví,“ usmála se a hodila zbytečné starosti okamžitě za hlavu.

Společně s Ritou došly do přeplněné šatny a vklouzly do zimních plášťů. Cestou ven směrem k osvětlené terase se k nim připojila Gladys Stamlerová s nějakým klukem.

„To je Archie,“ představila Gladys svého průvodce s dlouhými vlasy barvy zkorodovaného plechu. „Přistěhoval se sem z New Yorku.

„Tyhlety sleziny žeru,“ řekl Archie a přátelsky se zašklebil. „Místní lidi by se ale měli umět víc vodvázat. Tohleto město je holt pro mě malý,“ povzdechl si světácky a zasunul si pramen zmaštěných vlasů za ucho.

„Pojďte, ať nepřijdeme pozdě,“ šikovala je hned u vchodu na rozzářenou terasu Elsie Goldwaterová.

Vtom všechna světla pohasla.

Jedna z dívek vypískla.

„To nic, to jen aby bylo lépe vidět přichystaný ohňostroj,“ vysvětlovala Elsie.

„Nechtěla bych tu být sama s Jackem Rozparovačem,“ zahihňala se Gladys. Potrpěla si na podobné praštěné fórky.

Ozvala se série drobných výbuchů a po zčernalém nebi se roztančily barevné květy.

Někdo se zezadu dotkl Meghanina ramene.

Meg sebou vylekaně trhla.

„Neboj se, to jsem já,“ šeptl jí do ucha Noel. „Mám tu pro tebe ještě jeden dárek, jsem zvědavý, co mu povíš,“ prohodil do šera.

Meghan zaregistrovala, že Noel drží cosi zabaleného v dece.

Náhle se to zavrtělo a ozvalo se tenké kníknutí.

Meghan se rozzářily oči.

„Noeli, jako bys mi četl myšlenky. Já si vždycky přála štěně,“ zajásala a převzala od něho vrtící se balíček.

Teprve když poslední z rachejtlí ukončila svůj jepičí život a světla se znovu rozzářila, mohla si Meghan pejska prohlédnout.

Rozbalila na chvíli deku a srdce se jí zatetelilo. V dece se tulila maličká brazilská fila a olízla Meghan prokřehlou ruku.

„Tady k ní máš rodokmen. Je to fenka. Kdyby to byl mužskej, tak bych na něho příliš žárlil,“ vysvětlil Noel se svůdným úsměvem.

„Ségra Chloe se zblázní radostí,“ políbila ho Meg s díky na snědou tvář. Hned se musela jít s nečekaným dárkem pochlubit Ritě a Helen.

„Jé... to je mazlíček. Jak jí budeš říkat?“ zajímala se zvědavě Helen.

„Což takhle Sharon... po té herečce Sharon Stoneové?“ navrhla Rita ve zbrusu novém módně krátkém sestřihu.

„To jméno se mi líbí. Dobře, bude to Sharon,“ přikývla Meghan a nervózně pohlédla na malé pozlacené hodinky.

Ukazovaly za deset minut půl jedné.

„Holky, už musím vážně domů,“ zděsila se Meg a začala se kvapně loučit s kamarády z narozeninové párty.

Proběhla s brazilskou filou Sharon v náručí vestibulem haciendy Dirksenových a vyřítila se na příjezdovou cestu vedoucí k parkovišti. Cesta byla z obou stran lemovaná vzrostlými jasany, jejichž holé větve teď v zimě mrtvě trčely k nebi.

Dole, pár yardů od zaparkovaného mustangu, se Meghan strachy zastavila.

Byla na cestě sama, ztracená ve tmě a cítila intenzivní, nepříjemný pocit, že na ni ze tmy upřeně zírá skrytý pár uhrančivých očí.

Rychle začala odemykat zamrzlý zámek u svého mustangu. V téže chvíli, kdy se jí podařilo otevřít dveře vozu, cítila, jak se něco velkého ve tmě pohnulo.

Zaslechla mrazivé zvuky z houštiny za svými zády. Přecházely v jemné, dychtivé, až zvířecí kvílení.

Věděla jistě, že Sharon to není. Ta odpočívala tiše zabalená v kostkované dece.

Meghan zpanikařila. Nasedla bleskurychle do auta a na druhý pokus se jí podařilo nastartovat prochladlý motor. Vyrazila prudce směrem k Flower City, kde od narození bydlela.

Cestou usilovně přemýšlela o hrozbě skryté ve tmě křovin a dávala si ji do logické souvislosti s výstražným dárkem v podobě krvavého vepřového srdce, jak vydedukoval Ritin miláček Troy.

Jen jedno jí nesedělo.

To propíchnuté srdíčko, nakreslené červeným fixem na víko krabičky s tajemným nápisem „dračí duše“. V každém případě to byl ten nejodpornější dárek „z lásky“, jaký Meg ke svým sedmnáctinám dostala.

„To mě chtěla jen Mavis vylekat, abych jí přenechala Noela, a teď si raději hraje na nemocnou,“ zakončila Meghan své úvahy a zabočila na Scenic Drive.

Procházel se tu jen jediný zamilovaný pár podél osvětlených výkladů s různým zbožím s povánoční slevou.

Meghan Crosová opožděným chodcům nevěnovala zpočátku pozornost, až posléze poznala v muži souseda Clive Jeffersona s nějakou opálenou blondýnou s vysoko vyčesanými platinovými vlasy.

Ohlédl se, poznal jejího mustanga a bylo na něm vidět, že není příliš rád, že je Meghan vidí spolu.

„Clive, Clive, jsi mi nevěrný,“ zalaškovala sama pro sebe Meg, ačkoliv jinak jí příliš do zpěvu nebylo. Sotva totiž zahnula na příjezdovou silnici k vile Crossových, uviděla světlo v obýváku a domyslela si, že otec už je doma. Matka by svítila v kuchyni, kde měla ve zvyku trávit většinu volného času, neboť jejím hobby po nočních službách v nemocnici se stalo poslední dobou sterilování zeleniny.

Meghan zajela těsně k potemnělé vile, vypnula motor a zhasla reflektory. Smířila se s tím, že ji čeká výslech od jejího otce poldy, a věděla na sto procent, že její role devianta, který se toulá po nocích opuštěným městem, dnes bude obzvláště nelehká.

Doufala, že nevyfasuje pár dní ostrých.

S povzdechem vytáhla klíčky ze zapalování a potichu se kradla ke vchodovým dveřím, i když si byla jistá, že je její počínání marné.

Sotva zašramotila klíčem v zámku, v hale se rozsvítilo světlo a dveře se před ní prudce rozletěly.

V šeru před ní stál brunátný otec Henry a kolem jeho pevně semknutých úst byly vrásky opravdového hněvu.

VIII

„Odešla jsi v úterý a už je středa!“ vyštěkl Henry Cross místo pozdravu a potom za provinilou Meghan práskl dveřmi, div se nevysypalo sklo.

„Táto, prosím tě, nezlob se, všechno ti vysvětlím – to ta narozeninová párty u Noela Dirksena...“ začala Meghan s chabým protestem.

„To tě neomlouvá. U Dirksena, toho zbohatlíka přes kalkulačky?“ vybuchl Henry Cross a opřel se provokativně o sedací soupravu.

„Ano, otec Noela je velkoobchodník s elektronikou,“ připustila Meg zbledlá výbuchem otcovy zloby.

„Však vím. Na ty Dirksenovy obchodní aktivity si co nevidět taky posvítím, nejdříve jsi ale na řadě ty. Jak si to představuješ, sama se toulat někde po nocích, když ve městě řádí sadistický psychopat?“ zakřičel Meghanin otec a třískl pěstí do konferenčního stolku, až váza s umělými květinami nadskočila nad leštěnou dýhu.

„Já... nevěděla jsem,“ bránila se Meg a do očí jí vyhrkly slzy.

Její otec přestal používat manýry hodné agenta kriminálky, jednajícího dennodenně s kriminálními živly, a trochu se zklidnil.

„Nebul mi tady,“ houkl omluvně a štípl Meghan smířlivě do tváře. „Nemyslel jsem to zle. U policie jsem asi trochu ztvrdnul a neumím vždycky najít správný tón pro jednání s dospívající dcerou. Prostě to neumím,“ omluvil se Henry Cross a s povzdechem se posadil do křesla ze světlé koženky.

„Tati?“ fňukla Meg a přitulila se k němu do náruče.

„Panebože, to jsou šaty, nebo plavky?“ podotkl otec už smířlivě na adresu všeodhalujících žerzejových šatů od Jasona. „Ty mi dáváš, moje holčičko. Jednou z tebe dostanu infarkt. Jako by nestačilo, že mě musel náčelník Hurst propustit předčasně z noční služby, protože se mi kolena podlamovala zimnicí,“ postěžoval si Henry Cross a upil z už nejméně desátého šálku kávy.

„Co jsi to říkal o tom psychopatovi, co řádí tady v Borgentownu?“ zeptala se Meghan netrpělivě. Henry Cross měl jedinou slabinu a tou bylo svěřovat se občas své starší dceři s případy, na nichž právě pracoval. Bavilo je to oba, to malé spiklenectví, co je spojovalo.

„Dnes bych ti o tom ani neměl vyprávět, bylo to něco opravdu ošklivého. Ne, nenuť mě k tomu, Meg,“ vykrucoval se její otec.

„Tak už povídej,“ zavrněla zvědavě Meghan. Změnila se během chviličky, jako mávnutím kouzelného proutku, z dospívající ženy v malou tátovu holčičku.

„Tak tedy,“ odkašlal si Henry, „policie objevila díky jednomu bezdomovci blízko autobusového nádraží tělo mladé dívky, která jako ty navštěvovala Borgentown High School. Měla s sebou její odznak. Byla brutálně zavražděna někým, kterému se ode dneška přezdívá Borgentownský chirurg.“

„Proč chirurg?“ zeptala se Meghan a vzpomněla si přitom na Clive Jeffersona.

„Hruď té zavražděné dívky totiž byla otevřena a bylo jí vyjmuto dosti odborně srdce, které se ovšem nikde na místě činu nenašlo. Možná si je vrah schoval jako trofej, to se stává. Prostě hrůza,“ skončil vyprávění Meghanin otec.

Meg zbledla a krve by se v ní nedořezal. Po chvíli ze sebe vypravila: „Možná, že vím, kde to srdce je.“

Henry Cross zvedl zvídavě obočí. „Pověz mi, co o tom víš,“ přikázal věcně a opřel se zády do křesla.

Meghan mu vyprávěla o podivném ranním dárku od neznámého „ctitele“ a Henry Cross nechtěl věřit svým uším. Potom ihned vzal do ruky mobil a zavolal kolegovi na policejní stanici.

„Tak už dokonce víme, jak se zavražděná jmenovala. Mavis Hughesová,“ oznámil Henry a přejel si rukou po počínající pleši.

Meg se zajíkla a musela usednout na pohovku, aby s ní ta zpráva nesekla. Vždycky Mavis nesnášela, to byla pravda, ale takový konec jí samozřejmě nepřála. Nevěřila tomu, že už si nikdy s tou protivnou a hubatou rivalkou nevjedou do vlasů kvůli Noelovi.

„Mavis Hughesová byla moje spolužačka,“ vydechla Meghan nevěřícně.

„Pak mi můžeš pomoct. Řekneš mi, s kým se stýkala, kdo s ní chodil, prostě všechno,“ nařídil jí otec.

„Já toho o Mavis moc nevím. Nebyly jsme právě kámošky, ale mohla by to lépe vědět Helen. Ta s ní seděla v lavici,“ snažila se pomoci Meghan.

„Která Helen?“ zeptal se Henry Cross.

„Helen Hansenová,“ odpověděla Meg rychle.

Henry si vytáhl notes v oblýskaném koženém pouzdře a jméno si pečlivě zaznamenal.

Před vilou Crossových zaparkovalo policejní auto a jeho osazenstvo se začalo přehrabovat v popelnici mezi odpadky. Meghan odhrnula záclonu v okně a viděla, jak z ní po několika okamžicích vylovily inkriminovanou krabičku se zkrvaveným srdcem.

Henry Cross postával s muži venku a po chvíli se vrátil domů. Meg četla napjatě v jeho tváři, zatímco si oklepával sníh z bot.

„To srdce je lidské,“ oznámil vyděšené Meghan. „Je to neuvěřitelné, srdce zavražděné najdou před domem policisty a ještě k tomu bylo doručeno jako milostný dar jeho vlastní dceři... Dračí duše, řekni mi, Meg, co to může být za pitomost?“ rozčiloval se Henry Cross.

„Já... nevím,“ špitla Meghan. „Myslíš, že jsem ve velkém nebezpečí?“ optala se po chvilce opatrně.

„V žádném případě nesmíš sama nikam vycházet. Budu tě vozit do školy, nějak si to už v práci zařídím, a po škole tě budu čekat v autě. Už nesmíš udělat nikdy takovouhle pitominu a být sama do noci venku,“ zahřímal.

„Nebyla jsem přece venku, ale u Noela Dirksena,“ namítala Meghan opatrně, ale už zamlčela onu příhodu na parkovišti, kdy na ni číhal kdosi ukryt ve tmě křoví.

„A abych nezapomněla, dostala jsem ještě jeden dárek,“ řekla Meghan s příměsí černého humoru a vyběhla ven k autu, kde nechala v dece zabalené štěně.

Za chvilku byla zpátky a ukazovala svému otci maličkou brazilskou filu.

„Říkám jí Sharon, to jméno vymyslela Rita. I když má jiné jméno v rodokmenu, který je tak dlouhý jako titulky u oscarového filmu. Už jsem do něho mrkla během jízdy domů,“ snažila se Meghan odlehčit napětí způsobené nečekaným nálezem Mavisina srdce v popelnici před jejich vlastním domem. Potom zmlkla i ona a do očí se jí draly slzy.

Henry Cross si uvařil další kávu a posadil se zpátky na své místo do křesla vedle stojací lampy, ačkoliv už bylo něco ke třetí hodině v noci.

Malou Chloe vzbudil hluk a sešla dolů do obýváku.

„Jé, štěně!“ vypískla nadšeně a ospalost byla rázem pryč. „Ty jsi ta nejbáječnější velká ségra na světě,“ dala Meg velkou pusu a pak si přitulila filu Sharon k sobě.

Henry Cross mezitím přešel do kuchyně a vyťukal na mobilu číslo na policejní stanici. Když skončil s telefonátem, vrátil se do obýváku a obrátil se k Meghan.

„Tak už víme, odkud vrah odeslal ten balíček. Byl podán na poště v Rockbridge. Vrah si zřejmě věří. Byl si jistý, že si tamní pošťačka nezapamatuje jeho tvář. Musíme ji kontaktovat u ní doma. Bydlí skoro u pošty, takže za pár chvil už můžeme znát pachatelův popis...“ nadchl se Henry Cross.

Chloe se zatím mazlila se štěnětem.

Za chvilku se ve ztichlé místnosti znovu rozdrnčel mobil.

Henry Cross chvíli napjatě naslouchal a poté obrátil k Meghan zimnicí zsinalou tvář: „Tak jsme se radovali předčasně. Pošťačka od přepážky v Rockbridge už nám nic nevypoví, je mrtvá. Někdo ji dnes k večeru v jejím bytě zabil...“

IX

Henry Cross odvezl po ránu Meghan před školu, jak slíbil. Nařídil jí, aby na něho po skončení vyučování počkala a nechala se v bezpečí jeho vozu dovézt zpět domů.

„To mám místo toho, že jsem nepřišla včera včas domů,“ durdila se Meg, ale nakonec musela sama uznat, že jí hrozí reálné nebezpečí od neznámého vraha. Stala se zřejmě objektem zájmu sadistického psychopata. Ze všech dívek v Borgentownu právě ona... neměla z toho vůbec žádnou radost.

„Že brzy Borgentownského chirurga dopadnete, slib mi to,“ žadonila Meg na svém otci, zatímco se s ním loučila před školou.

„To víš, že jo, holčičko. A mezi náma, ranní noviny si ho už přejmenovaly na Borgentownského draka. Nějak se dostali k utajeným faktům, nelenili a vylíčili ho jako druhého Jacka rozparovače. Už tu byli i lidi od televize a zajímala je každá podrobnost případu. Ale narazili na pověstnou málomluvnost našeho policejního mluvčího Parkinse, a tak se museli spokojit jen s komentováním už uvedených faktů,“ rozhovořil se Henry Cross.

„Borgentown se brzy proslaví,“ zhodnotila celou situaci Meghan a vylovila z blátem zastříkaného vozu školní batůžek. „Už jsou tu prý i lidi od televizního zpravodajství… tak se zatím měj, tati.“

„Zlom vaz, holčičko!“ křikl na ni otec pootevřeným okénkem auta a jeho jeep se odlepil od chodníku.

Meg vyndala z kapsy baťohu rozečtenou knížku a začetla se do ní. Nevnímala nic kolem, takže před budovou školy málem vrazila do Jasona klábosícího s Ritou. Oba dva je doprovázel Troy.

„Ahoj, miláčku,“ řekl jí Jason se zářícím úsměvem a políbil ji na tvář. Meg cosi zabručela, zatímco listovala v publikaci o lidovém léčitelství.

„Tak co, neměla jsi včera v noci doma průšvih?“ zajímala se Rita Graceová.

„Že se ptáš. Otec mě podrobil policejnímu výslechu. Málem jsem ji chytla, ačkoliv mě už od dětství neuhodil. Tak rozčilenýho jsem ho už dlouho nezažila,“ vykládala Meghan.

„Co říkáte tomu, že je Mavis Hughesová po smrti?“ zamával jim Troy před nosem čerstvým výtiskem novin. „Borgentownský drak – kdo to může být?“ zajímal se, zatímco Jasonovi ukazoval titulní stranu s palcovými titulky ohledně brutální vraždy v jejich městě.

„Což takhle ty, vole,“ zašklebil se Jason a plácl kamarádsky Troye do zad.

„Do tohohle mě nezatahuj,“ bránil se Troy.

Meg přemítala, má-li jim říci, že srdce jejich spolužačky Mavis obdržela jako dárek v balíčku, o kterém věděli všichni. Náhle to téma nakousl Troy.

„Meg, ty jsi přece dostala balíček se srdcem. Nemohlo to mít nějakou souvislost s vraždou Mavis?“ zajímal se.

„Troy má pravdu, měla bys o tom tátovi asi říct,“ přizvukoval mu Jason a objal Meghan povzbudivě kolem ramen.

„Už o tom balíčku ví,“ sdělila jim Meg. „Díky němu se teď nemůžu hnout ani na krok bez jeho doprovodu. Bude mě vozit do školy i ze školy jako malé škvrně,“ postěžovala si svým spolužákům a obrátila při té představě oči v sloup.

„Jestli chceš, řekni tátovi, že já tě ze školy domů odvezu. Se mnou se ti nemůže nic stát, koukni, jaký mám ramena,“ smál se Jason, až mu jantarové oči zářily v ranním slunci.

„Podívej, jak krásně se třpytí sníh ve větvích stromů,“ ukázala Meghan vzhůru na kaštany lemující cestu do školy. Trochu se pozdrželi, Rita s Troyem už vešli do budovy a Jason obrátil Meg něžně k sobě.

„Nezapomínej, že jsi jen moje,“ řekl Jason a cvrnknul Meghan do promrzlého pršáčku.

Meg se pousmála. Zastrčila malou knihu o lidovém léčitelství do baťohu a společně s Jasonem následovali ostatní do budovy Borgentown High School.

Vyučování se nesnesitelně vleklo a o poslední přestávce se Meghan setkala na chodbě s Noelem.

„Tak jak?“ optal se Noel a pohladil Meghan po vlasech barvy mědi.

„Celou naší třídou otřásla ta vražda Mavis Hughesový. O ničem jiným se nemluví,“ sdělila mu Meg.

„Já vím, je to strašný. Ještě v pondělí jsem s Mavis mluvil a teď je mrtvá... nechce se tomu věřit,“ prohodil Noel a sklonil tmavé oči k podlaze.

„Miloval jsi ji někdy?“ zeptala se Meghan tiše. „Ona tebe myslím ano.“

„Mrzí mě, že jsem ji nedokázal ochránit,“ odpověděl Noel vyhýbavě. „K vraždě došlo prý v pondělí večer, musela se sejít s někým, komu důvěřovala. Jinak by nepřišla na místo schůzky; Mavis byla opatrná, já ji znal.“

„Já jsem tátovi neřekla, že jsi s Mavis chodil. Zbytečně by tě vyslýchala policie. Ale přesto, nevíš o někom, kdo by ji poslední dobou balil? O nějaké nové známosti nebo tak...?“ zajímala se Meg.

„Vím, co asi myslíš, ale vážně v tomhle tobě a tvýmu tátovi nepomůžu. Mavis byla tajnůstkářka. Mezi námi už nějaký čas nic nebylo, moje láska jsi ty,“ řekl Noel a znovu vztáhl ruku k pohlazení. Tentokrát přejel Meghan hřbetem ruky po tváři. Palcem se vrátil k jejím rtům a jemně je obkroužil.

„Jsi sladká,“ zavrkal něžně a lehounce ji políbil. „Už musím jít, bejby,“ řekl a zanechal ji osamělou na školní chodbě .

Zazvonilo a Meghan zašla zamyšleně do třídy.

Sotva se přehoupla poslední hodina dějepisu, seběhl Jason dolů před školu a o něčem dlouze hovořil s Meghaniným otcem. Henry Cross tam čekal ve svém jeepu, jak slíbil, a nechtěl se vzdát vidiny, že svou dceru zaveze v bezpečí svého vozu domů a tam ji zavře jako ve středověké tvrzi.

„Já Meg v pohodě hodím domů, nemusíte mít obavy, pane Crossi,“ vemlouval se Jason. Henry Cross nakonec kapituloval a povolil své dceři malý luxus být ještě o chvíli déle se svým chlapcem.

Přesvědčil se, zda je všechno v pořádku, nastartoval jeep a odjel.

„Tak, panstvo, nasedat,“ řekl Jason a otevřel dveře svého sporťáku. Odněkud se vynořila Rita s Helen a Gladys Stamlerovou a všechny se vmáčkly k Meghan do vozu.

„Co to má znamenat?“ zajímala se Meg.

„Překvápko, jede se na kolu s ledem,“ navrhoval Jason za štěbetání spolujezdkyň. „Přece mi nechceš tvrdit, že chceš tvrdnout zavřená doma,“ zazubil se Jason a nastartoval sporťák.

„Hele, Jasone, že nevíš, kdo je nejtěžší na světě?“ dobírala si ho přitom Gladys.

„No, nevím, asi náš profesor Lloyd,“ připomněl Jason otylého matikáře.

„Ne, olověnej mamut,“ zasmála se jako jediná svému pubertálnímu fórku Gladys a natáhla ruku, aby Jasonovi schválně zacláněla v řízení.

„Neblbni, nebo to našiju do sloupu,“ varoval ji Jason a rozesmál se taky.

Rita cosi zabrumlala.

„Není ti rozumět,“ pronesla Helen Hansenová.

„Že je tady Gladys až moc veselá na to, že jí zavraždili bývalou kamarádku,“ nadhodila Rita viditelně ve špatné náladě.

„To je pravda,“ dodala Meghan, která prostořekou, trapnou Gladys neměla příliš ráda.

Gladys se naposledy uchichtla a pak se rozkašlala.

Celou cestu ke kavárně v Borgen Mall už panovalo ve voze tíživé ticho.

X

Kavárna v blízkosti nákupního centra Borgen Mall byla příjemným místem, kam obvykle chodily zamilované páry na kolu s ledem a sladký broskvový koláč, místní specialitu.

Parta usedla k malému stolku z tmavého dřeva. Helen Hansenová si povšimla u rohového stolu v koutě Micka Nadera, listujícího ve velkém anatomickém atlase.

„Podívejte, tam sedí Micky,“ upozornila ostatní Helen.

Troy na něho zamával. Mick se zdvihl ze svého místa a zamířil zamyšleně k nim.

„Tak co si dáte?“ zeptala se servírka s nařasenou zástěrou kolem boků. Všichni si objednali limonády, jen Jason černou kávu, aby se mohl lépe soustředit na řízení.

„Jsem nějakej ospalej,“ zívnul Jason. Pak se zaměřil na Mickův anatomický atlas.

„Co to máš, vole?“ zeptal se s nevelkým zájmem.

„Musím neustále šprtat, když se chci dostat na lékařskou fakultu a jednou se věnovat chirurgii. Teď se zrovna zajímám o čočky oční bulvy. Jsou fantasticky sestrojený, líp by to nedokázal ani nejlepší optik,“ rozhorlil se Mick.

„Micky, neunavuj se, tady to stejně nikoho nezajímá,“ zchladila ho Rita.

„No ne, Micky jednou může být jako špičkový lékař v pěkném balíku. Co ty na to, Helen, nestála by taková partie za hřích?“ zasmál se Troy narážející na jejich vzájemné sympatie na Meghanině narozeninové párty.

Helen zrudla. Protančila s Mickem na párty u Noela skoro celou noc a nikdo zatím nevěděl, že mu dovolila ve tmě panující před ohňostrojem, aby ji políbil. Byl to její první francouzský polibek od kluka.

Na chvíli zavládlo rozpačité mlčení.

„Co jsi tak zticha?“ naklonil se Jason k Meghan.

„Přemýšlím pořád o té vraždě,“ odpověděla Meg vážně. „Možná bude policie kvůli tomu případu vyslýchat tady Helen jako Mavisinu bývalou kamarádku ze stejné lavice. Možná budou vyslýchat i někoho jiného z nás, kdo ví,“ přemítala Meg.

„Ne, ne. Už ani slovo o tom zločinu, platí?“ řekl Jason a natáhl k Meghan ruku, aby si na to spolu plácli.

Servírka připlula ke stolu a přinesla jim objednané pití.

Troy se zasněně zadíval na její lýtka v černých síťovaných punčochách a Rita ho nespokojeně zatahala za rukáv: „Já jsem vosk, nebo co? Mám snad taky docela pěkný nohy,“ rozčilovala se.

„Promiň, neber to tak vážně,“ hlesl Troy. Pomalu upíjeli z  barevných brček a Meghan se nervózně ošila: „Měla jsem být už touhle dobou doma. Nemysli si, že táta nezjistí, že jsme nejeli ze školy přímo domů,“ prohodila směrem k Jasonovi.

„Máš pravdu,“ řekl Jason. „Jen dopiju kávu a vyrážíme.“

„Nešil, snad se to doma bez tebe obejde,“ zabrumlala Rita.

„Myslím, že tě vaši drží zbytečně doma. Ten vrah, když už ti posílá fixem nakreslený srdce, tě nechce zabít,“ dedukovala Rita.

„Kdo to ale může vědět,“ dodala Gladys a usrkla ze sklenice s fantou.

„Co to asi může znamenat – ,dračí duše‘?“ mudrovala Gladys.

„Nevím, rozhodně je tahle záležitost s balíčkem tou nejpodivnější příhodou, jaká se mi zatím stala,“ svěřila se Meghan. To, že se jednalo o opravdové lidské srdce, si ale nechala na přání svého otce sama pro sebe.

„Možná, že se jedná o nějakého nebezpečného uprchlého šílence, který teď v Borgentownu brutálně vraždí,“ vrátila se Helen také k případu, který otřásl celým městem.

„Vidím, že vraždy vás, holky, fascinují,“ řekl zdvořile Mick Nader a zakousl se do vonícího broskvového koláče. „Po pravdě řečeno, mě tenhle případ s Mavis fascinuje taky,“ dodal s plnou pusou. „Z čistě teoretického hlediska, možná jako budoucího patologa zajímajícího se o psychologii pachatele.“

„A taky o čočky v očních bulvách, to už známe,“ přerušila debatu Rita Graceová.

„Rito, nechápu, co ti dneska přelítlo přes nos,“ zastal se Troy podivných zálib Micka Nadera. „Micky bude jednou chirurg, kapacita ve svém oboru, o to nemám strach.“

„Zatím ještě nevím, který obor si vyberu. Zatím se rozhoduju mezi chirurgickou praxí, nebo nově kriminální patologií,“ svěřoval se Mick. „Musím ale vážně šprtat, abych dostal stýpko na vejšku,“ dodal.

„Měli bychom už vážně jít,“ ošila se Meghan.

Jason dopil kávu a oba milenci se zvedli k odchodu.

„My ještě posedíme,“ řekla Helen a podívala se významně na Micka.

Ten se zasněně pousmál. Nebylo ovšem jisté, zda se zasnil nad půvaby Helen, nebo nad svou budoucí kariérou patologa.

„Takže čau zase zítra ve škole,“ loučil se Jason a Meghan také zdvihla ruku k pozdravu.

Cestou k autu Jason jemně pozdržel Meg. Oba se chvíli zastavili a dívali se na obrysy pahorkatiny Sleepland za hustého poletování velkých vloček sněhu.

„Nic tak romantického jsem už dlouho nezažil,“ pousmál se Jason. „Prosím tě, Meg, nech plavat Noela a buď jen moje,“ zaprosil tiše se sklopenýma očima. „Nevím, jak mám lépe vyjádřit svoje city. Miluju tě, to jsi ještě nepoznala? Jsem do tebe blázen a zabiju Noela, jestli se s ním včas nerozejdeš,“ řekl Jason zcela vážně.

„Jasone, prosím, tohle už nikdy neříkej. Teď po tom, co se přihodilo Mavis,“ přikázala Meghan důrazně.

„Myslím, že my dva se musíme vážně poprat. Ta malá potyčka na tvé narozeninové party byl jenom začátek. Chci si to s Noelem Dirksenem rozdat kvůli tobě ještě jednou, tentokrát doopravdy,“ rozkročil se Jason jako zápasník a prohrábl si vlnité oříškové vlasy.

„Proč mi nedopřeješ trochu času, všechno se to srovná samo a včas se dozvíš, s kým z vás jsem se rozhodla chodit,“ pronesla Meghan.

„Meg, nemůžeš nás mít oba,“ připomněl s trochou cynismu Jason a smutně se pousmál. „Chtěla bys to tak, viď?“ zeptal se opatrně.

„Ano, a tak to alespoň prozatím taky zůstane,“ odsekla Meghan. Otevřela při těch slovech rázně dveře zaparkovaného sporťáku a nasedla dovnitř.

Cestou oba dva mlčeli, jen skřípění stěračů rušilo napjaté ticho, které mezi nimi panovalo.

„Za chvíli budeš doma,“ přerušil Jason mlčení, když zahýbal ze Scenic drive na silnici vedoucí k pyšně se tyčící vile Crossových. Před ní stál zaparkovaný jeep Henryho Crosse, který už Meghan netrpělivě vyhlížel na zápraží.

Jason zaparkoval vůz a obešel jej, aby galantně Meghan otevřel přední dveře. Oba potom zamířili k postávajícímu policistovi pracujícímu na tolik diskutovaném případu Borgentownského draka.

„Tak jsem vám ji přivezl v pořádku domů, jak jsem slíbil. Se mnou je Meg v bezpečí,“ holedbal se Jason.

„O tom nepochybuju, mladíku,“ řekl Henry Cross, „ale opozdili jste se. Nerad Meghan spouštím z očí, hrozí jí nebezpečí, které si vy mladí vůbec neuvědomujete. Mým celoživotním cílem je ochránit své dvě dcery před nástrahami světa a toho cíle se nevzdám, i kdybych je měl držet doma proti jejich vůli až do plnoletosti,“ pronesl Meghanin otec památnou větu a od té chvíle se Meghan na jeho příkaz už nesměla hnout z domova ani na krok.

XI

Venku za žaluziemi okna se zjevovalo a zase mizelo něco hrozivého. Meghan se probudila pozdě v noci díky jemnému šramocení a zadívala se vyděšeně ven za okno, osvícené jen světly pouličních lamp.

Zahlédla koutkem oka jakýsi podivný stín – někdo slézal po hromosvodu vedoucím kolem okna v jejím pokoji.

Zamrazilo ji až do morku kostí. Byla už i tak dost vyděšená otcovým vyprávěním o sadistickém vrahovi, který „poctil“ svou přítomností jejich město – a ten je teď možná vzdálen jen několik stop od jejího lůžka!

Sebrala veškerou odvahu a zvedla se z vyhřáté postele. Došla opatrně po špičkách k oknu a rozhrnula žaluzie.

Neviděla nic.

Nebyla si jistá, jestli se nejednalo pouze o pokračování živého snu, a s tím vědomím si šla opět s úlevným výdechem lehnout.

Nemohla ale usnout. Pod semknutými víčky se jí zjevovala tvář Mavis Hughesové potřísněná krví s doširoka otevřenýma skelnýma očima. Celý zbytek noci se jí pak zdály neklidné sny.

Brzy po ránu ji vzbudila melodie hraná na flétnu. Vysoukala se zpod deky a vyklonila se z okna. Tváře jí ožehl ranní mrazík. Všimla si, že v noci opět sněžilo a pod jejími okny se tvořily vysoké závěje sněhu.

Melodie, která ji vylákala z lůžka, zněla dál. Uviděla u okna sousedního domu Clive Jeffersona, jak hraje tklivou melodii na flétnu. Jakmile si povšiml Meghan v noční košilce, odložil nástroj a lehce jí pokynul rukou.

Meghan odpověděla na pozdrav mladého chirurga z borgentownské nemocnice pokývnutím hlavy, když tu si všimla na okenním parapetu malého balíčku v lesklém zlatém staniolu. Na něm byl položen zmrzlý květ rudé růže.

Meg se zarazila. Vyklonila se ještě více, aby dosáhla na tajuplný balíček, ale pak si to rozmyslela a nechala jej ležet tam, kde byl. Vzala si jen růži a cestou od okna k ní bezmyšlenkovitě přivoněla.

Z květu na ni dýchl však jen mrazivý chlad podobný vzduchu v márnici.

Meg se rozhodla probudit svého otce. Proběhla chodbičkou a otevřela dveře u ložnice rodičů. Byla prostě zařízená a kromě manželského lože v ní byl jen malý stolek a dvě vyřezávané židle. U balkónových dveří stál léty mírně nakloněný fíkus.

Matka i otec ještě pokojně spali a Meghan zatřásla potichu otcovým ramenem.

„Tati, vstávej, na parapetu mého okna leží další dárek,“ probudila nevyspalého policistu ze spánku.

Henry Cros se s trhnutím probral ze snu.

„To nemyslíš vážně,“ zašeptal a posadil se na posteli. Ohlédl se přes rameno na svou klidně oddychující ženu znavenou po noční službě v nemocnici.

„Pojď, jdeme se na to podívat,“ vyskočil Meghanin otec z postele a hledal trepky.

Prošli rychle chodbou a Henry Cross se zastavil u okna Meghanina pokoje. Udeřil ho do očí zlatý balíček zářící v paprscích ranního slunce.

Henry Cross se vyklonil z pootevřeného okna a zdvihl jej opatrně z parapetu.

„Měl bych zavolat speciální policejní jednotku, jestli se jedná opět o to, co myslím. A vzhledem k tomu, že celou noc hlídkoval před naším barákem policejní vůz, se Borgentownskému drakovi podařil opravdu husarský kousek. Přiblížil se k naší vile zezadu a vyšplhal až k oknům tvého pokoje. Když si pomyslím, v jakém jsi byla, Meg, nebezpečí!“ rozhorlil se Henry Cross.

„Ale když policejní hlídka zklamala, vystačíme si sami,“ řekl drsně. S těmi slovy jen mávnul rukou a začal rozbalovat inkriminovaný balíček.

„Nedívej se dovnitř, mohlo by tam být něco velice nepěkného,“ přikázal Meghan otec a otevřel malou tajuplnou krabičku. S nepohnutým výrazem Meg podal víčko, na němž bylo opět známé fixem nakreslené srdíčko, tentokrát s nápisem „dračí touha“.

Nápis byl i v tomto případě sestaven z vystříhaných novinových písmen, pečlivě sestavených v zlověstný nápis.

Meghan byla napjata zvědavostí, a když Henry poodešel k telefonu, nahlédla opatrně do balíčku.

Před jejím zrakem se rozhostil výjev hodný brutálního akčního hororu.

V krabičce spočíval pár vyloupnutých očních bulv s hnědými vylekanými zorničkami. Tentokrát v balíčku nebyla téměř žádná krev, jako by Borgentownský drak nejprve „dárek“ pečlivě omyl ve vodě.

Meghan se sevřel žaludek a uvažovala, kde už viděla takové bezbranné hnědé oči, připomínající oči laně... nemohla si to vybavit a místo toho se jí začaly nekontrolovatelně třást ruce i nohy. Musela usednout do ještě stále vyhřáté postele, aby se trochu zklidnila.

Henry odložil mobil a stačil mu jediný pohled na bledou chvějící se Meghan, aby vytušil, co se stalo.

„Ty se do toho balíčku stejně podívala, viď,“ podotkl přísně.

„Byl to stejně ‚dárek‘ určený mně, takže co se děje,“ odpověděla mu Meg, která si poslední dobou potrpěla na černý humor, ke kterému byla dohnána okolnostmi.

Henry Cross její drzou poznámku nijak nekomentoval a vyklonil se opět z okna.

„Šlépěje pachatele už zavála ta noční chumelenice. Moc stop nám zase nezanechal,“ rozčiloval se bezmocně. Potom uviděl u protějšího okna souseda Clive Jeffersona klidně shlížejícího na zasněženou zahradu a pozdravil ho zdvihnutím paže.

„Zatahuješ si pečlivě žaluzie, když se převlékáš?“ napadlo náhle Henryho Crosse. „Mohla bys už ve svých letech svádět svou nahotou Borgentownského draka, kdyby si stoupnul támhle dolů k zadní brance a pozoroval tě.“

„Občas na to zapomenu,“ přiznala se s klidem Meghan a znovu s obavami pohlédla na balíček stojící na zemi ve změti pomačkaného zlatého staniolu.

„Už jsem dostala jeden dárek zabalený ve stejném zlatém staniolu,“ podotkla pobledlá Meghan. „Stejně zabalený byl i tenhle vějíř, co mi dal k narozeninám Noel Dirksen,“ pokynula Meg nerozhodně rukou ke svému nočnímu stolku, na němž stál velký ručně malovaný japonský vějíř.

Její otec zpozorněl.

„Říkáš, že byl zabalený ve stejném, takhle málo obvyklém staniolu?“ zeptal se podezíravě.

„Ano, ale řekla jsem to jen tak, nic jsem tím nemyslela,“ snažila se Meghan rychle urovnat počínající nedorozumění.

Henry Cros už ale vytáhl kožené pouzdro se svým zápisníkem a poznamenal si do něho jméno Noela Dirksena.

„Snad nechceš Noela vážně vyslýchat?“ ohradila se Meg.

„Proč ne, policie je v poslední době vděčná za každou stopu, která by mohla vést k odhalení pachatele dvou tak brutálních zločinů, když nepočítám pošťačku zavražděnou v Rockbridge.“

Venku se ozvalo houkání sirén a k vile Crossových dorazilo první policejní auto.

Nahoru po schodech se vyřítila policejní jednotka a ihned obsadila Meghanin pokojík.

Rozespalá Vivien Crossová vykoukla z ložnice a dívala se nechápavě na tu spoušť v jejich domě.

„To nic, mami, to bude zase dobré,“ utěšovala ji malá Chloe, která také vyběhla na chodbu.

„To jsou jen strejdové policajti,“ řekla nadšeně Chloe a běžela k uniformovaným mužům. Policejní náčelník Hurst ji musel odvést zpět k matce, která se dívala přísně na to řádění u nich ve vile a zeptala se ho: „Co se proboha děje?“

„Máme tu nový dárek od Borgentownského draka, ale klid, madam, my ho dopadneme. Dříve nebo později neunikne spravedlnosti,“ řekl policejní náčelník Hurst rázně a dotkl se zdvořile okraje svého klobouku.

„Borgentownský drak vede dva nula,“ podotkla netaktně malá Chloe a mile se na Hursta usmála.

XII

„Helen dneska vyslýchá policie,“ informovala Rita Graceová přepadlou Meghan ve škole. „Ohledně té vraždy Mavis,“ dodala stroze.

Co je, Meg?“ přitočila se ke dvěma nejlepším kamarádkám trochu dotěrně Gladys Stamlerová a zadívala se na pobledlou štíhlou dívku s rozpuštěnými vlasy odstínu barvy mědi.

„Já už nemůžu,“ otřásly Meghan vzlyky počínajícího pláče v přestávce mezi dvěma vyučovacími hodinami.

Jason Evans si povšiml, že jeho láska pláče, a přeskočil lavici, aby ji vzal chlácholivě do náruče.

„Mám poslední dobou ze života peklo,“ vzlykla Meghan.

„Dostávám strašlivé dárky od Borgentownského draka. Nejprve jsem dostala krvavé srdce Mavis a včera v noci mi vrah doručil balíček s lidskými očními bulvami,“ rozeštkala se Meg srdceryvně na Jasonově rameni.

Zároveň se tím svěřila svým přátelům přes otcův zákaz s opravdovým obsahem hrůzných balíčků.

„Vyplač se, miláčku. Nevěděl jsem, že tě ta záležitost tak rozhodí,“ podotkl tiše nevyspalý Jason. „Neber si to tak, tobě se přece nemůže nic stát,“ pozdvihl lehce obočí, zatímco Meg soucitně hladil po vlasech.

„Nechte nás o samotě,“ přikázala velitelsky Rita a odvedla vzlykající Meghan kamarádsky na chodbu. Chránila ji tím před dotěrným zájmem spolužáků.

„Nemůžeš přece za to, že se do tebe zamiloval psychopat,“ podotkla šedooká Rita. „Kdo to tak může jen být, ten Borgentownský drak? Uvažuj, Meg. Musí tě znát, aby ti chtěl dávat vraždami najevo svou nenaplněnou lásku. Musí to být někdo z tvého okolí, koho jsi nevyslyšela a kdo se ti dvoří takhle zvrhlým způsobem. Musí to být řezník, nebo lékař, zkrátka někdo, kdo se vyzná v anatomii. Což takhle ten šmíráckej chirurg Clive Jefferson?“ vydedukovala Rita.

„Ne, Rito, to je celé šílené. Clive mě sice často špehuje polonahou z okna, ale to je všechno. Je to přece významná lékařská kapacita, jednou udělá ve svém oboru kariéru, jak často zdůrazňuje moje matka. Nezkazil by si přece život a pak, Clive není vrah,“ odporovala Meg, zatímco jí Rita s uklidňujícím gestem podávala kapesník.

„To se mýlíš, že by si Clive Jefferson, pokud by byl nebezpečný šílenec, nedokázal pokazit kariéru kvůli svým vražedným choutkám. Dívá se tak nějak divně, jako úchyl, když ho občas potkám, a vraždění je pro něho možná vášní. Žene ho k tomu stejná touha, které nemůže odolat stejně jako svým chlípným choutkám dívat se na tebe oknem, když se převlékáš,“ přeháněla Rita. Živě při tom gestikulovala rukama, div nevrazila do Helen Hansenové, která mezitím nepozorována přicházela po chodbě z policejního výslechu.

Zřejmě zaslechla konec jejich vzájemného rozhovoru, protože dodala: „Stejně bys mohla podezírat i polovinu mužů z Borgentownu.“

„Nebo – což takhle Mick Nader? Je posedlej medicínou, a jak všichni víme, naposledy se podezřele zajímal právě o funkci očních čoček. Mohl tedy vraždit, aby si ověřil svoje znalosti vyčtené z anatomickejch atlasů v praxi,“ pokračovala dál Rita samozvaně v úvahách, které by měla asi spíše přenechat policii.

„Mick není tím vrahem, má takové jemné způsoby a pak, strašně něžně líbá,“ zastávala se Helen trochu nelogickými argumenty svého nového kluka.

„Co bylo napsáno jako motto druhého balíčku?“ zajímala se Rita.

„Dračí touha. Ten nápis byl zase vystříhán z novinových písmen, takže policejní grafolog se může jít klouzat,“ svěřila se Meghan.

„Vždycky ale nakonec vrah musí udělat nějakou chybu. Může do balíčku přibalit jeden jediný svůj vlas, nebo chloupek z tkaniny, který ho nakonec usvědčí,“ zakončila své úvahy Rita a vedla bledou chvějící se Meghan zpět do třídy.

„Možná že by měla Meg říct profesorce Haleyové, že jí není dobře, a mohla by odejít z vyučování dříve,“ namítla Helen.

„Doprovodím tě k Haleyové do kabinetu a pak tě hodím domů,“ navrhla Rita rázně Meg a obě kamarádky zamířily směrem ke kabinetům profesorského sboru.

Třídní profesorka Haleyová neměla námitek vůči odchodu Meghan Crossové z vyučování, a dokonce jí nabídla černou kávu, aby se trochu vzpamatovala.

„Tu nevolnost budeš mít z nervového vypětí,“ soudila soucitně profesorka Haleyová. „Běž domů a lehni si, to ti udělá dobře. Možná bys měla zůstat zítra v posteli a do školy přijít zase až v pondělí,“ usoudila, zatímco vyprovázela Meghan ke dveřím.

„Děkuju,“ špitla Meg a srdečně se s profesorkou Haleyovou rozloučila.

„Dračí touha, to je stejná, nic neříkající hloupost jako ten první vzkaz,“ rozhovořila se znovu Rita, zatímco scházely s Meghan, které se udělalo už o něco lépe, po schodech.

„Možná ale přesto ukrývají ty dva vzkazy klíč k osobnosti vraha,“ odpověděla jí Meg.

„To rozhodně, ale vyznej se v osobnosti šílence,“ pronesla Rita, zatímco obě směřovaly k parkovišti před borgentownskou střední školou.

Rita chvíli zápolila se zamrzlým zámkem ve dveřích volva a nakonec musela kapitulovat.

„Nějak nám přituhlo,“ prohodila. „Musím si půjčit tvého mustanga,“ dodala věcně a přešla k opodál zaparkovanému červenému vozu.

Napodruhé se jim podařilo promrzlý zámek odemknout a obě nasedly do prochladlé kabiny vozu.

„Víš, že vyslýchají Noela Dirksena? Helen mi to stačila říct před tím, než jsem tě doprovodila k Haleyové. Prý si ho zavolal policejní náčelník Hurst, Helen ho potkala na chodbě policejní stanice,“ nadhodila Rita a prohrábla si krátce sestříhané vlasy.

„Za to můžu nejspíš já, řekla jsem otci, že balíček od vraha byl zabalený ve stejném staniolu jako dárek od Noela, který jsem dostala na párty ke svým sedmnáctinám,“ zablekotala Meghan. „Nejraději bych se picla,“ naznačila pistoli dvěma prsty, kterými se dotkla svého spánku.

„Noel ti ten výslech odpustí, když ho pěkně odprosíš,“ pohodila rošťácky hlavou Rita a přidala k tomu gesto vzdušného polibku.

Zahýbaly právě ze Scenic drive do ulice, v níž bydlela rodina Crossova.

„Raději se pořádně zamkni,“ radila Meghan Rita, když jí vysadila před vilou lemovanou živým plotem z tújí.

„Čau, možná se v neděli stavím,“ loučila se s Meg a povzbudivě zdvihla palec ruky nahoru.

Meghan proběhla brankou a odemkla dveře vily. Hned u vchodu ji začala radostně vítat fenka Sharon a Meg se s ní krátce pomazlila. Na radu Rity se zevnitř zamkla na dva západy. Sotva shodila zimník a kozačky z jemné přírodní koženky, vešla do kuchyně, aby si našla po vyčerpávajícím dopoledni v lednici něco k jídlu.

Vyrušil ji ale zvuk domovního zvonku.

„Rita asi na něco zapomněla,“ broukla si Meg sama pro sebe a vyrazila ke dveřím.

Odemkla a strnula.

Za dveřmi stál soused Clive Jefferson s úsměvem v prokřehlé tváři. Měl na sobě v tom mrazu jenom námořnické tričko a Meg napadlo, že se tváří nějak potměšile. Jako ve snu si připomněla Ritinu dedukci, že by mohl být právě on jeden z hlavních podezřelých v případu Borgentownského draka.

Meghan se nezmohla na jediné slovo protestu, když se Clive se slovy, že je prokřehlý jak treska, vmáčkl do haly ve vestibulu vily a přibouchl za sebou až podivně rychle dveře.

XIII

„Zajímáš se o zprávy v tisku? Třeba o ty týkající se případu Borgentownský drak?“ začal rozhovor dosti netradičně Clive Jefferson.

Meghan se roztlouklo srdce o překot jako srdce lapeného ptáčete. Nevěděla, jak má na Clivovu poznámku zareagovat, aby ho v tom případě, že on je tím hledaným vrahem, nepopudila.

„Že odemykáš dveře, aniž se zeptáš, kdo je za nimi...“ pokračoval Clive rozverně v monologu, zatímco proklouzl kolem zbledlé Meghan do kuchyně. Tam našel na stole koláč, který upekla Vivien Crossová, a s chutí se do jednoho pocukrovaného dílku zakousl.

„Jsi doma sama?“ optal se mezi jednotlivými sousty Clive Jefferson a bez ptaní si nalil skleničku džusu.

„Vy se tedy vůbec neostýcháte...“ neudržela se Meg, aby nekomentovala jeho drzé chování.

„Měla by sis dávat větší pozor, dívka jako ty...“ naznačil Clive.

„Mám za sebou kurs sebeobrany,“ vyštěkla popuzená Meghan, až se Clive Jefferson rozkuckal.

„Jsi, koukám, pěkné šídlo,“ přešel klidně až k ní a opřel se rukou o rám dveří nedaleko Meghanina ramene. Byl tak blízko, že si Meg mohla povšimnout čerstvého škrábance na jeho krku.

„Kdo vás poškrábal?“ zeptala se nedůvěřivě, ale odhodlaně Meg. „Ta blondýna, se kterou jsem vás viděla tuhle v noci, nebo...“ nedokončila větu a oči se jí rozšířily napětím.

„Kočka, mazlil jsem se se svou číčou,“ řekl Clive dvojsmyslně a sebevědomě se pousmál.

„Kvůli tomu jsem taky přišel,“ zamračil se s pohledem upřeným na Meghaniny karmínové rty. „Odjíždím asi na týdenní služební cestu a potřebuju, aby ses mi postarala o kočku,“ pronesl neosobním tónem a zacinkal klíči od svého domu.

V zámku se ozvalo rachocení klíče. Vyrušila je malá Chloe, vracející se ze školy. Hned se na ni vrhla fila Sharon, která ji přímo zbožňovala, a Chloe se rozšířily oči úžasem.

„Meg, ty už jsi doma?“ zapěla zvesela. Hned si však vzpomněla na slušné vychování a hlasitě s přehnaným důrazem na artikulaci každé hlásky pozdravila souseda Jeffersona.

Teď, když je tu malá, si ke mně snad nic nedovolí, blesklo Meghan hlavou a trochu se od Cliva odtáhla.

„Tak snad abych už šel,“ podotkl Clive a hodil Meghan vysokým obloukem klíče od svého domu. „Musím jít ještě balit.“

Rozcuchal rozpustile Chloe vlasy a houkl na ni: „řekni mamince, že peče skvělý jablkový koláče.“

S těmi slovy zmizel mezi dveřmi a hlasitě za sebou zabouchl.

„To je ale pako,“ posoudila drze souseda malá Chloe, využívající nepřítomnosti rodičů dbajících o její mravy.

„Takový výrazy vás učí ve škole?“ neudržela se Meghan, aby nekomentovala sestřino chování.

Chloe místo odpovědi jen legračně protáhla obličejík a zmizela v obýváku.

Na stole v kuchyni se rozdrnčel Meghanin nový mobil, dárek od Jasona k sedmnáctinám. Ranní příhodou přepadlá Meg u něho byla několika dlouhými skoky.

Zdvihla ho z kameninové desky stolu a zvědavě se zaposlouchala.

Byl to Noel.

„Jsem v pěknym průšvihu,“ volal překvapené Meghan. „Jsem jedním z obviněných. Budou mě vyslýchat na svobodě vzhledem ke stykům mýho otce, kterej mi už zajistil právníka, ale nevypadá to nijak dobře. Jsem za chvíli u tebe ve škole,“ dodal stroze.

„Noeli, já jsem doma, protože mi nebylo dopoledne nějak dobře. Udělalo se mi ve škole nevolno, jsem úplně rozhozená z toho, jak jsem ráno našla na parapetu okna svého pokoje další balíček od Borgentownského draka,“ vysvětlovala rozechvělá Meghan.

„Jsi doma sama?“ dostala dnes už podruhé stejnou otázku Meg.

„Ne, je tu se mnou Chloe,“ obrnila se Meghan, ale srdce jí pádilo dál jako rychlý hřebec.

„Ta by ti v případě, že by tě někdo napadl, nebyla moc platná. Nikam nechoď a počkej na mě doma,“ nařizoval Noel Dirksen se stejnou přísností v hlase jako její otec Henry.

„Tak fajn, ahoj,“ skončila telefonát Meg a šla si udělat toust se šunkou. Hodila do toustovače hned dva, jeden pro malou nezbedu Chloe, která si právě hrála v obýváku svou oblíbenou hru na náčelnici indiánského kmene. Místo barevného peří si do čelenky vetkala umělé kytky z vázy na konferenčním stolku a tropila při hře veliký rámus.

„Máš toust na stole,“ přerušila její skotačení Meg a šla se nahoru do svého pokoje upravit pro setkání s Noelem. Jako vždy chtěla vypadat skvěle. Nechtěla, aby si Noel dělal starosti o její zdraví, a tak nanesla na bledé tváře trochu make-upu a přejela si rty jahodovým leskem.

U vchodových dveří se mezitím ozval zvonek.

„Mám otevřít?“ vyběhla tradičně bosá Chloe z kuchyně.

„Ne, otevřu sama, ty jdi radši jíst,“ nakazovala jí Meghan, zatímco sbíhala po schodišti.

Odemkla dveře a poněkud se zarazila. Noel vypadal přepadle a obvykle klidnou tvář měl pobledlou napětím.

„Co si dáš?“ zeptala se ho Meg hrající si v nepřítomnosti Vivien Crossové na paní domu.

„Uvař mi, miláčku, silnou kávu, potřebuju se z toho blázince na policejní stanici trochu vzpamatovat,“ požádal Noel a hned se rozhovořil.

„Za to, že jsem teď jedním z obviněných, spolu s několika podivnými existencemi ze čtvrti Greenhill, vděčím převážně Helen.

Vyklopila na policejní stanici snad i to, co nevěděla. Například to, že jsem se na narozeninové párty údajně velice ‚zajímal‘ o Elsii Goldwaterovou. Právě ona je totiž – podrž se Meg – další obětí Borgentownského draka. Premiantka naší třídy a předsedkyně studentské rady – kdo by byl předpokládal, že právě ona bude tak lehkomyslná a že naletí jako naivka sadistickému vrahovi. Ten Borgentownskej drak musí být pěkně přitažlivej týpek,“ sdělil polohlasně Noel Dirksen tak, aby malá Chloe pokud možno nezaslechla jeho slova.

„Elsie Goldwaterová je po smrti?“ zděsila se Meghan. „Je ten svět vůbec spravedlivý?“ opřela loket o stůl a rukou si podepřela pobolívající hlavu.

„Policie našla její tělo pod mostem přes Sand River na okraji Borgentownu. Chyběly jí údajně oči, vrah si je zřejmě odnesl s sebou, nebo je někde zahodil...“ pokračoval Noel v líčení hrůzné události.

„Ne, Elsiiny oči jsem obdržela dnes ráno já... jako další ‚dárek‘. Byl položený na parapetu mého okna... viděla jsem v noci nějaký stín šplhat po hromosvodu vedoucím kolem okna mého pokoje,“ vysvětlovala Meghan.

„Byla jsi zřejmě fakt ve velkém nebezpečí, moje sladká Meg,“ objal ji Noel znaveně kolem ramen, zatímco Meghan nalévala z kávovaru dva kouřící šálky.

„Řekla jsem bohužel dnes ráno otci v ospalosti, že balíček od draka byl zabalený ve stejném staniolu jako dárek od tebe. Jako ten vějíř, co jsi mi předal na narozeninové párty. Promiň, Noeli. Bylo to ode mě neuvážený, teď z toho můžeš mít možná problémy...“ omlouvala se Meghan kajícně.

„To nic, stejně by mě vyslýchali po tom všem, co jim o mně Helen napovídala. Vypověděla na policii, že jsem s Mavis Hughesovou chodil a že jsem se s ní pohádal. Víš přece, jak Mavis bývala mstivá, a tak jsme si vyříkali nepěkný věci a Helen to asi někde na chodbě ve škole zaslechla. Nikdy bych ale Mavis nezabil, ani Elsii, věř mi aspoň ty, Meg,“ zaprosil Noel strhaným hlasem a upil nepřítomně z šálku vonící kávy.

„Já vím, Noeli,“ povzdychla si Meghan a pohladila toho starostmi trochu pohublého kluka něžně po tváři.

„Helen poldům vypověděla i to, že vlastním sbírku asijských bojových nožů a někdy říkávám, jak by bylo snadné s nimi člověka zabít. Vylíčila mě navíc jako nějakého zvrhlíka, co se vyžívá ve svádění holek. Já Elsii ale přece vůbec nesváděl, i když neříkám, že by nebylo pro mě těžké dát si s ní rande u Sand River... určitě by přišla, Elsie bývala pro každou špatnost,“ ušklíbl se Noel nakysle. „Dost mě sváděla na tvém narozeninovém večírku, tys to nezpozorovala?“

„Prosím tě, takhle už nikdy nemluv. Je to, jako bys obviňoval sám sebe, mohl by ses tím dostat do průšvihu,“ zareagovala Meg překotně. Přehodila si přitom ležérně nohu přes nohu a uvelebila se pohodlněji na úzké barové stoličce přimknuté k malému baru v rohu kuchyně.

„Tyhle námitky už přenechám svému právníkovi,“ usmál se Noel konečně trochu povzbudivěji.

Ozvalo se klapnutí dveří a po chvíli do kuchyně vešla Vivien Crossová.

„Ahoj, mami,“ zdvihla se Meghan z barové stoličky a políbila matku na tvář. „Tohle je Noel Dirksen, chodí do stejného ročníku jako já, jenom do jiné třídy – to je moje mamka,“ představila je navzájem Meghan.

Noel zdvihl svou vysokou postavu ze stoličky, podal její matce zdvořile ruku a pronesl: „Jsem rád, že vás poznávám.“

„Těší mě,“ pousmála se vlídně Vivien Crossová. “Omluvte, že tu nemám příliš uklizeno… jsem totiž v nemocnici pracovně tak vytížená, že nestíhám domácnost. Ve všem mi hodně pomáhá Meg, stará se i často o malou Chloe, když nemám čas. Už dávno si plánuju, že zaměstnám hospodyni, která by se starala zároveň i o Chloe, když mám právě službu u nás na dětském oddělení. Takhle to zatím musím stíhat sama. I když občas mi vypomůže také přítelkyně Annabel,“ svěřila se Noelovi Vivien Crossová se svými problémy. „Ale teď už k nám moc nechodí, nemá už moc síly. Sžírá ji rakovina zevnitř a… ne, nebudu už víc o tom mluvit.“

„Já jsem teď ještě v daleko horší lapálii, paní Crossová,“ podotkl s tíživým povzdechem Noel Dirksen.

Potom všechno znovu vyprávěl o svém obvinění Meghanině matce, protože k té usměvavé ženě pojal absolutní důvěru.

Hovořili o Noelových problémech a rozebrali celou jeho stávající situaci do detailu.

„Nikdo neví, kdy a kde Borgentownský drak znovu udeří,“ ukončila Meghanina matka zhruba po hodince debatu se zamyšleným pokývnutím hlavy a nabídla Noelovi malé pohoštění. „Naše rodina žije ve strachu z toho brutálního vraha, stejně jako celé město,“ dodala ještě, zatímco – už poněkolikáté – automaticky cukrovala zcela přeslazený jablkový koláč.

XIV

Přes celý víkend se borgentownský vrah odmlčel. Policie se dokonce začala domnívat, zda neopustil město, jak se Meghan dozvěděla z první ruky od svého otce.

Celé město včetně novinářů využívalo klidu a pohody dnů volna k regeneraci sil po týdnu nabitém neblahými událostmi.

V neděli k večeru navštívila Meghan Rita Graceová.

Zazvonila u dveří, dlouho se navzájem pošťuchovala se svojí oblíbenkyní Chloe a nakonec skončila asi na hodinku v nevelkém pokojíku Chloe, kde spolu hrály hru na detektivní kancelář. Spočívala v tom, že malá Chloe byla detektiv, Rita bohatá klientka a štěně Sharon přitom vystupovalo v roli pachatele. Chloe se je snažila dopadnout, při čemž se vždycky z podkroví vily ozývalo její veselé výskání.

Meghan se hry neúčastnila. Stála u okna svého pokoje a vyhlížela znepokojeně do zasněžené zahrady. Přemítala, že právě tudy se k jejich domu plížil sněhovými závějemi Borgentownský drak, a bylo jí při té představě úzko.

Rita přestala dovádět s malou Chloe a nahlédla k Meghan do pokoje.

„Přemýšlíš o tom samém, co já?“ pohlédla Rita na Meg a usedla k malému psacímu stolku. „Kdo je asi tím vrahem, který se zaměřil na studentky borgentownské střední školy... může jím být kdokoliv z tohoto města, ale skutečnost je taková, že to bude nejspíš někdo z našeho nejbližšího okolí. Někdo, kdo svoje oběti předem znal,“ zauvažovala Rita Graceová hlasitě.

„Neumím si představit, že by někdo z našich známých vraždil,“ podotkla Meghan a odvrátila se od okna.

„Byl tady ve čtvrtek odpoledne Clive Jefferson, prý odjel na služební cestu,“ sdělila Meg Ritě.

„To by svědčilo v jeho neprospěch; i Borgentownský drak se odmlčel... Musí to mít nějakou souvislost,“ pronesla napjatě Rita, kterou ještě neomrzelo podezírat Clive Jeffersona z vražedného řádění ve městě.

„Myslíš, že vraždy na Borgentown High School budou pokračovat?“ zděsila se Meghan.

„To není jisté. Ale vraťme se ke Clivovi. Je to chirurg a jako takový by dokázal odborně vyjmout srdce z těla Mavis a na vraždě Elsii Goldwaterový si mohl jenom smlsnout. Nedala bych ani zlámanej čtvrťák za to, že má v těch případech svý krvavý prsty,“ pokračovala Rita vehementně v nastiňování své vize. „Navíc po tobě jede, to je jistý,“ prohodila Rita nesmlouvavě.

Násilnosti z posledních dnů, které jako zlý sen zachvátily borgentownskou střední a s ní prostřednictvím médií i celé okolí města, vklíněného v lůně Sleeplandské pahorkatiny, skutečně již na celé tři dny ustaly.

Má to nějakou souvislost s odjezdem Clive Jeffersona z města? zauvažovala Meghan Crossová. „Vážně věříš, že by byl Clive schopnej vraždit?“

„Proč se vlastně Cliva tak zastáváš?“ vyjela Rita ostře na znepokojenou Meghan.

„Já se ho vůbec nezastávám, jen... neumím si ho představit v pozici brutálního vraha,“ snažila se Meg o vysvětlení.

„Clive tě možná při vašem setkání uhranul svýma ocelově modrýma očima,“ rozchechtala se Rita, vstala od stolku a dotkla se důvěrně Meghanina ramene.

„Mýlíš se, já o něm přeci pořád nemluvím, to ty mi ho neustále připomínáš,“ ohradila se Meg rozmrzele.

„Moci se tak dostat přímo do jeho domu a usvědčit ho ze spáchanejch zločinů,“ zasnila se Rita.

„Ale já přece mám klíče od Clivova baráku. Dal mi je, abych se postarala o jeho kočku,“ řekla Meghan s nevinným výrazem.

„Tak to je vhodná příležitost k tomu, abychom prošacovali Clivovy osobní věci. Pojď, jdeme,“ zatahala Rita překvapenou Meghan za rukáv a vedla ji směrem k východu.

„Počkej, vezmu si jenom klíče od Jeffersonova domu,“ namítla Meg a vešla do obýváku, kde popíjel její otec po službě na policejní stanici brandy.

„Kam se ženeš?“ zeptal se spěchem zrůžovělé Meg.

„Jdu jen nakrmit sousedovi Jeffersonovi kočku, za chvíli jsem zpátky,“ vysvětlila Meghan a sepjala si přitom lesklé vlasy s odlesky měděného odstínu do ohonu.

„Nikde se netoulej, víš přece, jaké ti hrozí nebezpečí. Nemám jít raději s tebou?“ navrhl Henry Cross a upil ze sklenice.

„Ne, tati, já to zvládnu,“ odsekla Meghan a odešla do haly, kde na ni čekala napjatá Rita.

Cestou k domu Clive Jeffersona probíraly znovu všechny alternativy případu “Borgentownský drak“, ale žádného uspokojivého závěru se nedobraly.

„Jen si pořádně uvědom, komu se třebas tajně líbíš a nedokáže ti to dát jinak najevo nežli sadistickejma vraždama. To srdíčko nakreslené rudým fixem na víko krabičky s trofejema z vražd hovoří za všechno,“ zopakovala Rita znovu výchozí bod pro jejich společné pátrání.

„Miluju Jasona a Noela... nedokážu říct, koho z nich víc, a o nikom jiném, kdo by se o mě zajímal, nevím,“ podotkla Meghan, zatímco odemykala zámek u vchodových dveří do Jeffersonovy vilky.

O nohy se jí začala ihned otírat perská kočka s nádherně udržovanou srstí kouřově modré barvy. Hlasitě zamňoukala a dožadovala se pozornosti, znuděna dlouhou samotou.

Meghan raději zevnitř zamkla a rozhlédla se po vilce, která měla stroze působící, ale moderně zařízené místnosti ve stylu propagačních katalogů na nábytek.

„Kde tak asi může mít Clive svoje osobní věci?“ zajímala se Rita a ihned byla v jeho domě jako doma. Začala otevírat jednotlivé zásuvky v Jeffersonově psacím stole a přehrabovala se v jeho nejintimnější korespondenci.

„Podívej, nějaká jeho přítelkyně Cliva oslovuje v dopisech ‚Ty můj myšáčku‘,“ rozesmála se Rita.

„Rito, myslím, že není vhodné číst Clivovy dopisy,“ protestovala trochu nesvá Meghan.

„To je divný, v Clivově psacím stole jsem nic podezřelého nenašla,“ řekla Rita zklamaně.

„To bude nejspíš tím, že Clive není vrah,“ usadila ji nervózní Meg, která by už byla nejraději, kdyby Ritino pátrání skončilo.

„Nenechme se tak snadno zmást, třeba něco ukrývá v jiné místnosti v domě,“ prohodila Rita a začala s buldočí zarytostí znovu šmejdit po vilce.

Nakonec, když podrobně pročesala všechny místnosti, se odebrala do koupelny.

„Podívej, něco mám,“ vyjekla Rita a objevila se mezi dveřmi s dlouhovlasou parukou zářivě rusé barvy.

„Na co potřebuje Clive ženské paruky?“ snažila se Rita najít na slibném chirurgovi Jeffersonovi nějakou podezřelou úchylku.

„Nezapomínej na to, že má přítelkyně,“ zchladila ji Meg.

Vtom se zezdola z vestibulu od domovních dveří ozvalo lomození klíče v zámku.

Obě kamarádky se k sobě vyděšeně přitiskly a téměř ani nedýchaly. V domě byl po Ritině řádění značný nepořádek, který ještě nestačily uklidit.

Skryly se v koupelně a Meghan zhasla.

Na schodišti vedoucím k nim dvěma se mezitím ozvaly spěšné kroky...

Table of Contents

Předmluva

Dračí vášeň

I

II

III

IV

V

VI

VII

VIII

IX

X

XI

XII

XIII

XIV